144 
urolig Fugl, der stedse søger åt unddrage sig Menneskets 
Blik, selv om den lever i dets Nærhed; den flyver rask fra et 
Sted til et andet, og hopper bestandigt omkring i de tætteste 
og bladrigeste Trækroner; den har en høi, snart hvislende, 
snart skrattende Lokketone, og et hæsligt lydende Angst- 
skrig. Hannen lader desuden høre en Sang med stærke, 
fyldige Toner, som noget ligner Drosselens, men ikke er såa 
melodisk. I Parringstiden hører man tillige en blød enkelt 
Fløitetone. 
Guldpirolen ernærer sig af Insekter samt alle Slags bløde 
Træfrugter og Bær; men Kirsebær ere dog dens Yndlings- 
spise. Om Foraaret søger den fortrinsvis Skovinsekter og 
Larver. Den sidder da som oftest inde i Trækronerne, 
sjeldent påa en frit fremragende Gren, seer sig omkring 
overalt og forfølger flyvende de imellem Grenene sværmende 
Insekter. Dens Graadighed og Appetit giver den bestandigt 
nok at bestille, og dens Begjærlighed efter Kirsebær er 
saa stor, at den ofte flyver lange Strækninger for at faae 
dem; har den endeligt fundet et Træ efter sin Smag, taaler 
den ingen andre bevingede Kirsebærtyve omkring sig; ja 
selv Krager, Skader og Skovskader maae vige for dens glub- 
ske og bidske Anfald, og denne ellers såa sky Fugl viser 
sig da kjæk, ja endog dumdristig. 
Dens kunstige Rede er 6” høj og 3” dyb, sammenflet- 
tet af fine Græsstraa, Rødder, Mos, Uld m. m.; i Formen 
ligner den en dyb Kurv eller Pung, og den er svævende 
befæstet med Plantetrevler til Gaffelen af en Gren. De 4—5 
hvide Æg, som lægges i Begyndelsen af Juni, ere påa den 
butte Ende tyndt bestrøede med sorte eller mørkebrune 
Punkter og Pletter. 
Æggets Længde og Brede: 
SOE: [NE 
31,5 » DEN 
Man fanger den i Doner, Springdoner og med Lim- 
