164 
der de mest komiske Stillinger og tilsyneladende med me- 
gen AÅnstrængelse, besynderlige, næppe hørlige Skrig. 
Paa Færøerne, hvor Kragernes Næring for en stor Del 
bestaaer af de Bløddyr, som af Havet kastes op paa Strand- 
bredden, har man iagttaget, at naar Kragerne ikke med 
Lethed kunne komme til de i Skallerne indesluttede Muslinger, 
flyve de op i Luften dermed og låde dem falde ned paa 
Klipperne, hvorved Skallen knuses; navnlig udgjør den store 
Musling, Modziola umbilicata, Penn., en vigtig Del af Kra- 
gernes Føde paa Færøerne. Fischer hår i Frederiks- 
berg Have tidligt om Morgenen seet Krager fange Dammus- 
linger (Anodonta cellensis) og hakke dem i Stykker til Ungerne. 
For at fange Krager kan mån komme smaa Stykker Kjød i 
Kræmmerhuse, bestryge disses øverste indvendige Rand med 
Fuglelim og nedstikke dem i Sneen; Tutterne klæbe fast paa 
Hovederne af Kragerne, der ville snappe Kjødet, forhindre dem i 
at see, og man kan da gribe dem. Vil man skyde dem, maa 
man ikke gaae lige løs paa dem, men låde, som man vil gaåae 
dem forbi, og ikke see efter dem, blot slentre afsted, som 
bemærkede man dem slet ikke. Forøvrigt er Kragen en 
saa nyttig Fugl for Landmanden, at det er taåaabeligt og 
uforsvarligt at dræbe den blot for at tilfredsstille sin 
Jagtlyst. 
Varieteten Corv. corone, L. (Sortkrage, Ravnekrage) 
Afbildn. Tab. XI. 
ansees af flere Forfattere for en selvstændig Art og er i 
Ilste Udgave af nærværende Arbeide opført som såadan. 
Udgiveren kan ikke dele denne Anskuelse, der — som det 
synes — ogsaa taber flere og flere Tilhængere. 
Ved sin fuldstændigt sorte Farve adskiller den sig fra 
Hovedarten, men gjennem de ovenfor nævnte Varieteter og 
andre, som nærme sig endnu mere til Sortkragen, dannes 
en gradvis Overgang mellem denne og Graakragen, med 
hvem den ikke sjeldent træffes parret. 
