173 
Halvø er Skaden almindelig overalt, navnlig i Nærheden af 
beboede Steder. Den træffes ynglende helt oppe i Østfin- 
marken, dog langt fra saa hyppigt der som i de noget 
sydligere Egne. 
Naar den sidder paa høie Steder, vender den Hovedet 
mod Vinden, da den lange Hale følger Lufttrækket som en 
Fløi. I stille Veir med klår og ren Luft sidder den gjerne 
paa de høieste Spidser af Træerne o. desl. Uagtet denne 
listige, muntre og kjække Fugl næsten stedse boer i Nær- 
heden af Mennesker, er den dog sky og mistroisk, saa at 
den er vanskelig at komme påa Skud. Med Kragen har 
den blandt Andet ogsaa det tilfælles, at den bortfører og 
gjemmer glindsende Ting, og åt den kan lære at eftersige 
Ord. Som ægte Standfugl forlader den sjeldent sit Di- 
strikt i større Afstand, og Han og Hun leve parrede hele 
Aaret. Dog forene de Unge sig ofte i Selskaber om Efter- 
aaret og streife saaledes fra By til By i Vintertiden. 
Insekter, Larver, Orme, Frugter samt om Vinteren Aad- 
sel og i Nødsfald Korn udgjøre dens Føde; men den plynd- 
rer ogsaa Fuglereder og stjæler de småa Kyllinger, Ællin- 
ger og Gjæslinger ved Husene. Naar den finder mere Føde, 
end den kan fortære, fører den det Overflødige bort og 
gjemmer det for at have Forraad til knappere Tider. 
I Februar, senest i Marts træffer man den i Færd med 
sin Rede”), som næsten altid findes ved beboede Steder, 
sædvanligt i ranke, smækkre, høie Trætoppe, undertiden 
ogsaa meget lavt i Frugttræer, eller endog i 1 å 2 Alen 
høje Buske (saaledes påa Hesselø i Grønsund); i enkelte 
af Jyllands Hedeegne, hvor ingen Træer findes, bygger den 
endog påa Hustagene ligesom Storken, og paa Bornholm, 
hvor den yngler i stor Mængde, bygger den mod Sædvane 
. ogsaa ude i Skovene, tildels fjernt fra menneskelige Boli- 
+) I Jågaref, Tidskr. II. p. 563 anføres, at Skaden altid lægger den 
første Kvist til sin Rede Juleaften (Nilsson). 
12% 
pr 
