177 
De unge Fugle leve som oftest i Selskab med de Gamle 
til næste Foraar, især hvor de ere Standfugle. 
Kjødet er tørt og mindre velsmagende, men dog spise- 
ligt. De udrydde mange skadelige Insekter. Ved deres høie 
Skrig røbe de Rovdyrs og Rovfugles Nærhed, Det er mær- 
keligt, at navnlig de mindre Falke næsten ganske glemme 
den dem egne Forsigtighed og Skyhed, saalænge disse Dril- 
lere omsværme dem, og man kan derfor meget lettere komme 
hine paa Skud, naar deres Opmærksomhed er henvendt paa 
Skovskaderne. 
De ere ikke meget sky, men dog yderst opmærk- 
somme Fugle, som man maa liste sig til for at komme 
påa Skud. De fanges stundom i Hænge- og Springdoner. 
Ved en opstillet levende eller udstoppet Ugle kan man lokke 
dem til sig og skyde dem. 
Lavskrige, Garrulus infaustus, (L,) 
Syn. Lantus infaustus, L. — Corvus infaustus, L. — Perisoreus 
infaustus, Bonap. 
Norsk: Gjertrudsfugl, Ulykkesfugl, Lavskrike, Lavskrig, Røfuhre, Reud- 
skjøve (Gudbrandsdalen), Reudtjuxa (Werdal), Tolleskrikja, Skoga- 
skjør (vestlige Norge). Svensk: Lafskrika, Enskrika (Dalarne), 
Telltjuxa (Herjedal), Flarskrika(Ångermanland), Rødtjuxa ( emtland) 
Artsm. Rødbrunagtig graa med sortbrunt Hoved; Vingedækfjerene, Over- 
og Undergumpen samt Halen rustrøde; de to mellemste Styre- 
fjer askegraa. 
Afbildn. Zdet Suppl. Tab. 2. 
Længde 12—13/9'" Vingestrækning 18—19”, 
Nogen sikker Angivelse om denne Fugls Forekomst i 
Danmark haves ikke. Brunnich antager (Ornithologia borealis 
1764 p. 10), at den er truffen ved Gaunø paa Sjælland, og 
Pontoppidan nævner den simpelthen i Fortegnelsen over 
Danmarks Fugle. | g 
I Norge og. Sverrig er den derimod overordenligt al- 
