181 
komst. Til os kommer den næsten hvert Aar, undertiden 
i stor Mængde, f. Ex. i Vintrene 18%/9, 1872/34, 1877/48, 1879/50, 
1858/59, og 186% da de vare udbredte over hele Landet og 
bleve her tillangt hen i Foraaret. I det nordøstlige Sjælland 
ved Kjøbenhavn og Helsingør, synes de at indfinde sig næ- 
sten aarligt. Da Rønnebær er deres kjæreste Føde, fanges 
de ofte i Doner blandt Kramsfuglene. 
Sidensvandsene ere meget selskabelige og godmodige, 
men dumme, dovne og graadige Fugle. Naar de ikke ere 
paa Reise, sees de stedse stillesiddende eller i Færd med 
at æde. De sidde gjerne paa Træernes Grene nær ved hver- 
andre. Deres raske Flugt er snurrende og beskriver store 
Buer. Om Vinteren i klart Veir hører man deres sagte, 
hæse Kvidren, medens de jævnlig slaae Fjerbusken op og 
ned. De synge næsten hele Aaret igjennem og ere lette at 
tæmme og holde i Bur. 
Om Vinteren lever Sidensvandsen af Rønnebær, Enebær, 
Hyldebær 0. s. v.; om Vaaren og især om Sommeren skal 
den efter Sigende fortrinsvis leve af Insekter, som den spei- 
der efter fra Toppen af et Træ og fanger i Luften paa 
samme Maade som Fluesnapperne. I Fangenskab har Paa- 
standen om dens Tilbøielighed for denne Føde dog ikke be- 
kræftet sig. 
Om deres Forplantning vidste man indtil for nogle faa 
Decennier siden Intet med Sikkerhed. 
Den yngler især i de øde, ubeboede Egne af Polarlan- 
dene, men træffes dog, som ovenfor anført, af og til yng- 
lende en Del sydligere. Til Redested vælger den helst 
tætte Naaleskove; de 4—5 Æg ere smudsigt graahvide med 
graa Skalpletter og sorte Dækpletter. 
Æggets Længde og Brede: 
Bb SND 16,5mm. 
26 » 18,5 » 
Den er let åt skyde og fanges hyppigt i Garn og Do- 
