188 
Den er en høist urolig og sky Fugl, hvis Flugt røber 
lige saa megen Kraft som Smidighed; fra den tidlige Mor- 
gen til den sildige Aften er den næsten uafbrudt i Luften, 
som den med Pilens Hurtighed gjennemskjærer uden egen- 
lige Vingeslag, ligesom seilende, medens den "ofte lader høre 
sit skjærende, gjennemtrængende Skrig. I smukt, klart Veir 
seer man den flyve høit oppe i Luften; i tung og taaget 
Luft opholder den sig nærmere ved Jorden; ofte flyver den 
lavt hen over Marker og Vandftlader, især naar der er Tor- 
den eller Regnveir i Vente og Insekterne derfor flyve lavere 
ved Jorden. Dens Fødder ere hverken indrettede til at sidde 
eller gaae paa, og påa Jorden kan den blot ligge og møjisomme- 
ligt krybe; men til at klamre sig fast paa lodrette og fremsprin- 
gende Flader ere Fødderne, påa Grund af den stærke, korte 
Fodrod, de fire fremadrettede Tæer og de store, krumme, 
spidse Kløer, desto fortrinligere skikkede. 
Insekter udgjøre dens eneste Næring. Dens vide Gab 
og store Svælg gjør den det muligt at nedsluge Insekter af 
ikke ubetydelig Størrelse. 
I Murhuller og Aabninger paa Taarne, Kirker og Slotte 
saavelsom under Tagstene, bygger den imod Slutningen af 
Mai sin Rede, undertiden meget lavt Den yngler som oftest 
kolonivis, men træffes dog paa nogle Steder ynglende par- 
vis i hule Træer. Paa et ubetydeligt Underlag af Halm, tørre 
Blade 0. s. v., sammenkittet med dens klæbrige Spyt, finder 
man de 2—4 aflange, hvide Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
Zoo ne: INGE 
26,5 » 1/5) 
Hunnen ruger alene, men ernæres under BRugetiden af 
Hannen. 
å Ved at fortære en stor Mængde Insekter er den til 
megen Nytte. 
Man kan fange den paa smaa Fiskekroge, befæstede 
ved en meget fin Snor og med en Fjer eller et Insekt til 
