191 
Stensby (Aug. 1864), den anden fra Stubbekjøbing (1869). 
I Nærheden af Sønderomme ved Veile skød Forfatteren i 
Juni 1847 en Forstuesvale, der udmærkede sig ved Brystets 
og Bugens kastaniebrune Farve, og som saaledes syntes at 
nærme sig Varieteten orzentales (Schlegel: Critische Uebers. 
d. Vog. Eur. Pag. 41). 
I Danmark er Forstuesvalen almindeligt udbredt; paa 
den skandinaviske Halvø er den hyppig Syd for Polar- 
cirkelen, men træffes dog ogsaa Nord for denne, af og til 
endog ynglende. Langs Norges Vestkyst forekommer den 
sparsommere; i mindre Antal yngler den påa Sæterhusene 
ovenfor Naaletrægrændsen. Paa Færøerne træffes den en- 
keltvis i Mai og Juni”), og paa Island er den kun undtagel- 
sesvis bemærket. I Grønland er den, saavidt vides, aldrig 
iagttaget. ; 
Saasnart Veiret om Foraaret bliver nogenlunde varmt, 
sædvanligt i sidste Halvdel af April, i tidlige Foraar under- 
tiden før, indfinder denne Art sig først af alle inden- 
landske Svaler og hilses derfor med almindelig Glæde 
som Foraarets Bebuder. Om Efteraaret forlade de fleste 
os i sidste Halvdel af September; enkelte opsætte Rei- 
sen til lidt hen i Oktober. Førend Afreisen forsamle de 
sig, ligesom Bysvalerne, i store Skarer paa Tage, Træer og 
ved de rørbevoxede Søbredder, hvor de pleie at overnatte, 
men neppe er Solen gaaet ned, før hele Sværmen paa et af 
nogle Gamle givet Tegn, påa éngang bryder op stiger høit 
tilveirs og med Lynets Fart forlader Egnen i sydlig Ketning. 
Apotheker Steenberg i Helsingør har om denne Svales 
Ankomst og Bortreise meddelt Følgende: 
x)y ] Sysselmand Millers Afhandling over Færøernes Fuglefawna an- 
føres denne Art ikke, hvorimod H. urbica er optagen blandt disse 
Øers Fugie. Ifølge velvillig Meddelelse fra Hr. Muller selv beroer 
denne Angivelse imidlertid kun paa en Navneforvexling, idet By- 
svalen ikke kjendes fra Færgerne. Udg. 
