198 
ere meget forskjellige; de fleste leve i Skove og Krat, mange 
mellem Rør og Siv, færre paa fri Mark eller paa Klipper. Om 
Sommeren ernære de sig af Insekter, om Efteraaret æde 
mange af dem Bær. Da de kun leve af blød Næring, have 
de ingen Kro. 
De ere muntre, snilde, dels selskabeligt dels ensomt 
levende Fugle. Deres Flugt er ikke meget rask, og deres 
Bevægelse paa Jorden bestaaer i en hurtig Hoppen eller i 
Løben. Deres Sang bestaaer i Regelen af flere Stropher, og 
om der end gives meget middelmaadige Sangere iblandt 
dem, saa synge dog de fleste af dem skjønt, mange for- 
træffeligt, yderst melodisk, ja tildels med en forbausende 
Kraft og Afvexling. 
De forskjellige Arter kunne fanges ved Hjælp af Garn, 
Limpinde, Springdoner, Doner 0. s. v. 
Fluesnapperslægten, Muscicapa, L. 
Næbet ved Roden fladt og bredt, lige, temmelig kort, 
med skarp Rygkant; Overnæbet bøiet i Spidsen, bag hvilken 
der findes en Tand; Mundvigene omgivne af stive Børste- 
fjer; Næseborene tæt ved Panden, ægrunde og tildels skjulte af 
fine, haaragtige Fjer. Benene spinkle; Fodroden længere 
end Mellemtaaen; Bagtaaen af Ydertaaens Længde; Kløerne 
småa og spidse; Bagtaaens Klo større og mere krum end 
Mellemtaaens. Vingerne temmelig lange, bestaaende af 
19 Svingfjer, af hvilke den i1ste er kort, 2den omtrent som 
dte og 6te, 3die og 4de længst. Halen af Middellængde, 
brat afskaaren eller svagt kløftet. 
Fluesnapperne opholde sig i Skove og Haver og fange 
forbiflyvende Insekter, som de lure paa fra Trætoppene og 
Grenene. Naar de sidde, bevæge de ideligt Vingerne lige- 
som for at være beredte til Fangsten. De ere Trækfugle, 
der komme sent hertil og forlade os tidligt. Længere hen 
paa Sommeren leve de tildels af Bær. Saavel i Bygning 
