204 
I Juni 1858 skød Pastor Theobald den i Almindingen paa 
Bornholm, og samme Sted traf Fischer i Forsommeren 1862 
et Par. I Sverrig er den, saavidt Udgiveren bekjendt, kun 
truffen én Gang, nemlig i Slutningen af Mai 1855, da et 
Exemplar blev fanget levende påa et Dampskib i Stokholms 
sydlige Skærgaard. I Norge er den ikke bemærket. 
I Levemaade synes denne Årt at have ligemeget tilfæl- 
les med de øvrige Fluesnappere og med Løvsangerne. Dens 
Lokkestemme ligner disses og minder ligeledes om den bro- 
gede Fiuesnappers. 
Den lever, som sine Slægtninge, af Insekter og om 
Efteraaret af Bær. | 
Sin Rede bygger den midt i Juni i Trærevner og mel- 
lem Træernes Grene af Mos, Plantetrevler og Haar. 
Æggets Længde og Brede: 
17 mm. 13 mm. 
18 u 14 » 
Tornskadeslægten. Lanius, L. 
Næbet middellangt, stærkt og sammentrykt; Overnæbets 
Spids bøjet, forsynet med en Tand eller et skarpt Udsnit 
påa hver Side; ved Mundvigene stive Børster; Næse- 
borene rundagtige, næsten helt bedækkede med stive Børste- 
fjer fra Panden; Benene middellange, Tarsen længere end 
Mellemtaaen; Bagtaaen er stærk og tyk ved Roden og har 
den største Klo; Kløerne ere krumme og spidse; Vingerne 
temmelig korte; 1ste Svingfjer neppe såa lang som den; 
denne kortere end 3die, som er lig med eller kun lidt læn- 
gere end 4de; disse to længere end alle de andre. Halen 
lang og bred, i Enden stærkt afrundet eller kileformig. Den 
øvrige Fjerklædning er temmelig løs og blød. 
Tornskaderne ere overordenlig modige og rovgjerrige 
og i Forhold til deres Størrelse meget stærke; de angribe 
