205 
tildels mindre Fugle og smaa Pattedyr, men fortære dog 
fortrinsvis Insekter, især store Biller. I Levemaade og Mane- 
rer ligne de i flere Henseender Rovfuglene, i andre San- 
gerne, ligesom de ogsaa minde meget om Skovskaden og 
Lavskrigen, der begge tidligere have været henførte til Torn- 
skaderne. De ere uselskabelige og bidske Fugle, der leve 
i træ- og buskrige Egne, hvor der gives fri Udsigt, og lure 
fra ophøjede Gjenstande paa deres Bytte, som de anfalde 
med Hurtighed og Glubskhed; de gribe det med Næbet eller 
Kløerne og spidde det paa Torne eller sætte det i Klemme 
for at fortære det. Deres Flugt er uregelmæssig, deres 
Gang hoppende, og i Affekt, eller naar de sidde, bevæge de 
Halen snart op og ned, snart til Siderne. De fleste ere 
Trækfugle, der kun fælde én Gang om Aaret. Hannerne 
udmærke sig alle ved deres Evne til at efterligne andre 
Fugles Lokketoner og Sang. De bygge Reder i Tornebuske 
eller påa lave Træer og lægge 5—7 smukke, plettede Æg. 
Stor Tornskade, Lanius excubitor, L. 
Dansk: Graa Tornskade, Buskhøg, stor Tornskade. Norsk: Varsler 
Svensk: Stårre Tornskata, Warfogel (Skaane). 
Årtsm. Qvenpaa lys askegraa; Panden og Underkroppen smudsigt hvide; 
Vingerne sorte med flere hvide Pletter, hvoraf den største, der 
findes ved Svingfjerenes Rod, er mere eller mindre indskaaren 
eller tvedelt. Hunnen og de unge Fugle have mørkegraa Bølge- 
linier paa Underlivet. 2den og 6te Svingfjer meget kortere end 
3die, som tilligemed åde er længst. 
Afbildn. Tab. VII. gå. Han. 
Længde 10”, Vingestrækning 1372”; Halens Mellemfjer 
4", Sidefjerene derimod kun 31/6”. — 
Omtrent af Vindrosselens Størrelse. 
Denne største indenlandske Tornskade forekommer hist 
og her i Danmark og de forhenværende Hertugdømmer ved 
14 
