Ligesom begge de foregaaende Arter nærer den sig 
fornemmelig af Insekter; dog er den, uagtet sin ringe Stør- 
relse, mere rovgjerrig og grusom end hine, og den røver 
ikke blot unge Fugle, men ogsaa de gamle, som den kan 
overkomme. Forf. har oftere seet den dræbe og bortslæ be 
Ungerne af mindre Fugles Reder og udtømme Æggene. 
Med sine Slægtninge har den den besynderlige Skik tilfæl- 
les at spidde alt, hvad den fanger, påa en Torn eller en 
spids Gren og derefter at afrive og fortære det som af en 
Gaffel. Saaledes samler den sig endogsaa hele Maaltider 
og fortærer disse Forraad paa éngang, saasnart den føler 
Hunger. 
Den norske Zoolog Rob. Collett har i Fyen seet den fortære 
Mus, som den havde spiddet paa en Slaaentorn. Paa «Hahnen- 
kamm» i Franken har man det Sagn, at det var denne Fugl, der 
bragte Jøderne de Tjørnekviste, af hvilke Christi Tornekrone 
blev flettet; af denne Grund bliver Fuglen ivrigt forfulgt af 
Drengene. (Jåckel, Isis, 1848. S. 25). 
Reden finder man oftest i Markhegn og lave Krat, i 
Tornebuske 0. s. v., sjeldnere i unge Naaletræer. Den er 
forholdsvis stor og bestaaer udvendigt af grove, tørre Plante- 
stængler, Rødder og Mos, indvendigt af Haar og Uld eller 
blot fint Græs. De 5 (sjeldnere 6) Æg) ere hvidagtige, lidt rød- 
eller gulladne eller graa og bestrøede med olivenbrune Pletter 
og askegraa Punkter, der paa den butte Ende ofte flyde sam- 
men i en Krands; forøvrigt variere de meget baade i Farve 
og Størrelse. Gjennemsnitslængden kan ansættes til Får. 
Breden til 20rm. Hunnen ruger alene, men Hannen spidder 
hendes Føde i Nærheden af Reden, hvor hun selv maa tage den. 
Den skydes og fanges som begge de foregaaende Årter 
og gavner i Naturens Husholdning paa samme Maade som disse. 
+) Justitsraad Erichsen fandt Reden med 7 Æg i et lille Krat ved Kon- 
stantia paa Strandvejen v. Kjøbenhavn (31te Mai 1854). Fischer 
angiver at håve gjort et lignende Fund, hvor Æggenes Bundfarve 
var næsten renhvid. 
