213 
Drosselslægten, Turdus, L. 
Næbet middellangt, skarptkantet, næsten lige; fortil 
noget sammentrykt; Overnæbet noget nedadbøiet i Spidsen 
og forsynet med en Tand paa hver Side; Næbets Rod, især 
Mundvigene, besat med spredte Børster.  Næseborene 
påa Siderne af Næbet, ægformige, halvt lukkede af en nøgen 
Hud. Fødderne middelstore, temmelig stærke; Tarsen 
længere end Mellemtaaen; Ydertaaen ved Roden sammen- 
voxet med Mellemtaaen; Kløerne anseelige, men kun lidt 
krumme, den bageste temmelig stor. Vingerne middel- 
lange, 2den eller 3ddie og 4de Svingfjer længst, 1ste meget 
kort. Styrefjerene tilspidsede, Halen temmelig lang. 
Droslerne ere middelstore Sangfugle, der om Vinteren 
ernære sig af Bær, om Sommeren af Orme og Insekter; de 
bygge i Almindelighed temmelig kunstige Reder, lægge 4—7 
lyst blaagrønne eller grønliggråa, sædvanligvis plettede Æg og 
yngle som oftest to Gange om Aaret, men fælde kun én Gang. 
De fleste Arter leve selskabeligt, have næsten éns Lokke- 
stemme og holde i Regelen Fred med deres Slægtninge. 
Om Efteraaret streife de vidt omkring, og de fleste af dem 
drage til sydligere Egne, snart enkeltvis eller familievis, 
snart i større Flokke. De synge alle, men Sangdrosselen 
og Misteldrosselen overgaae dog alle de øvrige i Henseende 
til Tonernes Fylde og Skjønhed. 
Misteldrossel, Turdus viscivorus, L. 
Dansk: Simmersnarre, Misteldrossel, dobbelt Kramsfugl, Snarrer, stor 
Snarrer, dobbelt Snarrer, hvid Snarrer, Snarredrossel, Stordrossel. Norsk: 
Duetrost, Dobbeltrost. Svensk: Dubbeltrast, Misteltrast. 
Artsm. Rygsiden lyst olivengraa; de nederste Vingedækfjer og Spidsen 
af de tre ydre Styrefjers Inderfane hvide; Bugsiden gulagtig hvid, 
Struben med spidse, Brystet med ovale eller nyreformige, brun- 
sorte Pletter. 
Afbildn. Tab. XVI. g7. Han. 
