221 
LG 
Vindrossel, Turdus iliacus, L. 
Dansk: Røddrossel, Vindrossel, Skaaning. Norsk: Rødvingetrost, 
Natvake (Faber%). Svensk: Rådvingetrast, Rodvinge.  Færøisk: 
Quinsheåni (M.), Odinshani (H.), Ovus Hani (ifølge Faber). Islandsk; 
Skogar-Pråstr. 
Artsm.  SRygsiden olivenbrun med en graaagtig Tone paa Overgumpen 
Forhalsen tegnet med sortagtige, Brystet og Siderne med graa- 
brune, langsgaaende Pletter; paa Siderne af Halsen en gulagtig 
Plet; over Øiet en hvidgul Stribe; Vingernes underste Dækfjer 
samt Siderne rustrøde. & 
Afbildn. Tab. XVI. gæ. Han. 
Længde 8!/4”, Vingestrækning 14/2", Halen 3”. 
Hos Hunnen er Striben over Øiet smallere, Struben 
uplettet, Bugsiden lysere og den rustrøde Farve mattere; 
forøvrigt ere Kjønnene vanskelige at adskille ved ydre 
Mærker. En renhvid Varietet (Han) fra Raahauge paa Lol- 
land findes opstillet i det zoologiske Museum. 
Vindrosselen er den mindste indenlandske Art af denne 
Slægt. I Oktober og November kommer den i stor Mængde 
hertil fra sine Ynglepladser i det høiere Nordens Skove; de 
fleste drage videre, men enkelte Individer, stundom enkelte 
Flokke, forblive her Vinteren over; i Vinteren 1848 traf 
Forf. enkelte Vindrosler i Jylland, men han antog dem 
for at være saarede Individer, der ikke havde følt sig stærke 
nok til at reise videre%%), Den 29%de December 1853 traf 
han derimod en stor Mængde Vindrosler i Selskab med 
T. pilaris og T. merula i Søndermarken ved Frederiksberg; 
+) Ueb. das Leb. d. hochnord. Vogel p. 321. B; Angivelsen beroer dog 
muligvis paa en Forvexling med foregaaende Art. 
xx) Ved Skud, Løsrivelse af Doner, Rovfugles Angreb o.s. v. erholde 
mange Trækfugle, især de saa efterstræbte Drosler, Beskadigelser, 
hvoraf de forsaavidt helbredes, at de vel kunne leve og friste et 
kummerligt Liv paa selve Stedet, uden dog at kunne følge deres 
Kammerater videre; mange af disse Individer omkomme om Vin- 
teren. i 
ike 
