"samme Vinter forekom der mange Vindrosler ved Slagelse, 
ligeledes sammen med T. pilaris. I Februar 1859 bleve 
flere Exemplarer skudte i Omegnen af Kjøbenhavn.  For- 
aarstrækket varer 2—3 Uger. Paa Bornholm er denne Årt 
hidtil ikke bemærket. I Slutningen af Marts, undertiden 
lidt senere, alt efter Veirligets Beskaffenhed, seer man dem 
her igjen påa Gjennemreisen til Hjemmet.  Påa den skan- 
dinaviske Halvø er den almindelig næsten overalt, dog tal- 
rigst i de nordlige Dele lige op til den russiske Grændse; 
den foretrækker det subalpinske Gebet for Lavlandet og 
findes almindeligt ynglende paa Fjeldene fra Grånregionens 
øvre Dele til op i Birkebæltet. Foraar og Efteraar kommer 
den flokkevis til Lavlandet, hvor den hist og her ved de 
sydlige og vestlige Kyster overvintrer enkeltvis. Til Fær- 
øerne kommer den hvert Aar flokkevis i April og Mai, men 
trækker hurtigt bort igjen. Om Efteraaret i September 
kommer den atter tilbage. Kun en enkelt Gang vides den 
at have ynglet der, idet Sysselmand Miller den 14de Juli 
1869 fandt dens Rede med 4 Æg i sin Have ved Thors- 
havn. Reden var anbragt paa Jorden. Til Island kommer 
den, ifølge Fåber, i Slutningen af Marts, undertiden stærkt 
forkommet af Kulde; den tager da sin Tilflugt til Husene 
eller de varme Kilder. Endnu i November har Faber truffet 
den paa Island, hvor han fandt dens Rede med Æg midt i 
Juni... I Grønland er den kun bemærket som en tilfældig 
Gjæst. Naar Vindroslerne om Foraaret ikke ere beskjæftigede 
med åt opsøge Næringsmidler, sidde de ofte i store Sel- 
skaber påa større Træer og opføre deres Koncerter, som 
bestaae af en Række sagte, kviddrende og pibende Toner. 
I deres egenlige Hjem længere Nord paa skal deres Sang 
imidlertid ikke give Sangdrosselens meget efter. De ere 
selskabelige Fugle, der, naar de ikke kunne finde deres 
Lige, blande sig med Snarre- og Sangdrosler; de holde 
Fred med hverandre og vise sig ængstelige, naar en Flok 
er bleven adskilt. 
