230 
Vandstærslægten, Cinclus, Bechst. 
Næbet sammentrykt sylformigt, middellangt, svagt; 
Overnæbets Spids noget bøiet, med et lille Indsnit paa hver 
Side; Næseborene spalteformige, tæt ved Panden, oventil 
forsynede med en flad, blød, kort og tildels tætbefjeret Hud, 
hvormed de kunne lukkes.  SIngen Børster ved Næbroden. 
Fødderne middelhøie, stærke, med store, sammentrykte 
og krumme Kløer; Mellemtaaens Klo takket langs Inder- 
randen, af samme Længde som Bagkloen; Fodroden læn- 
gere end Mellemtaaen. Vingerne korte, butte; Zden, 3die 
og åde Svingfjer næsten lige lange og de længste; Halen 
meget kort og brat afskaaren; 12 Styrere. Kroppen tyk, 
kort og tæt befjeret. Hovedet fladpandet, smalt og spidst; 
Øinene høitliggende, temmelig smaa. 
Vandstærene ere uselskabelige, yderst urolige og som 
oftest meget sky Fugle, der ikke blot løbe omkring ved 
Vandkanterne med stor Hurtighed og vade som Strand- 
løberne, men endog svømme og med Færdighed dykke un- 
der Vandet, Egenskaber, der ere høist besynderlige hos 
Fugle, der dog ellers ganske have Landfuglenes Bygning. 
Deres tykke, tætte Fjerpelts minder om Vandfuglene, med 
hvilke de ogsaa have en meget udviklet Gumpkjertel tilfæl- 
les. De yngle i Huller ved Vandbredder, bygge temmelig 
kunstige Reder og fælde kun én Gang om Aaret. Deres 
Flugt er yderst hurtig og gåaer næsten stedste lige ud, und- 
tagen hvor de, ligesom Isfuglen, følge Bækløbene; de flyve 
kun ugjerne langt ad Gangen. Deres Sang er ret be- 
hagelig. 
Vandstær, Hydrobata cinclus, (L.) 
Syn. Sturnus cinclus, L. — Turdus cinclus, Lath. — Merula aqua- 
tica, Briss. — Cinclus aquaticus, Bechst. — C. melanogaster, Brehm. 
Dansk: Strømstær, Bækdrossel, Vandstær, Isfugl (Ringsted-Egnen). 
Norsk: Fossekal, Elvekonge, Strømstær. Svensk: Vattenstare, Strom- 
staåre. Færøisk: Åarpisa (M.), Aarpisa (H.), Aaårpisa (Faber). 
