239 
Gul Vipstjert, Motacilla flava, L. 
Syn. Mot. flaveola, Pall. — «Mot. cinereocapilla, Savi», Kjærb. 
(Var.)? — Mot. neglecta, Gould. — Mot. melanocephala, Licht. 
(Var.). — Mot. nigricapilla, Bonap. (Var.). — Mot. borealis, 
Sundew. (Var.). — Budytes Raji, Bon. — Budytes flavus, Cuv. 
Dansk: Maifugl, Engfugl, Gulspink, gul Havresæd, Smørfugl. Norsk: 
Gulerle, Saaerle. Svensk: Gulårla, Færøisk: Erla Kongsdottur (M.), 
Erla Kongsdøttir (H.). 
Artsm. Ovenpaa olivengrøn med graa Isse og grøngul Overgump; ne- 
denunder gul; de to yderste Styrere for største Delen hvide. 
Afbildn. Tab. X1X. 97. Han (Vaardragt). — ibid. «Mot. (flava) cinereo- 
capilla, Schleg.» — Suppl. Tab. 7. Ung Fugl. — Zdet Suppl. Tab. 3. 
(« Mot. (flava) borealis, Sundew. »). ; 
Længde 6"0—6%”, Vingestrækning 10Y4—10'2”, Ha- 
len 3”. | 
Hunnens Farver i Vaardragten ere mattere og urenere ; 
den gule Farve undertiden meget bleg, næsten hvidagtig; 
paa Underhalsen og Siderne af Struben en Krands af utyde- 
lige, graagrønne Pletter. 
I Høstdragten have Kjønnene mere Lighed med hin- 
anden; den gule Farve er da hos Hannen mere blandet 
med Rustrødt, og der er intet Spor tilbage af Foraarets 
skjønne, ranunkelgule Farve. De unge Fugle før Høstfæl- 
dingen ligne kun lidt de Gamle; de ere ovenpaa brungraa, 
nedenunder blegt lergule med brunsorte Pletter paa Brystet. 
Der gives hvide, hvidplettede og hvidbugede Varieteter. 
Denne Art er, ligesom foregaaende, meget almindelig 
her i Landet. I flade Egne, især sumpige med Enge og 
kjær, f. Ex. i Marsklandene og paa Hedeengene i det Sles- 
vigske og i Jylland, er den hyppigst, men dog langtfra ua!- 
mindelig påa Øerne og Jyllands Østkyst. Den vides der- 
imod ikke med Sikkerhed at være iagttaget paa Bornholm. 
E Midten af April indtil hen i Mai pleier den at indfinde sig 
fra sit Vinterkvarter i de sydligere Lande, og i sidste Halvdel 
