248 
nerne hver for sig gjentages 6 å 7 Gange og endes med 
en fin, trillende Lyd. 
Dens Næring bestaaer af saadanne Insekter og Larver, 
som findes paa fugtige Steder. 
I Enge, Moser og Hedeegne findes Reden i Begyndel- 
sen af Mai i Tuer, høit Græs, Lyng eller under lave Buske, 
altid paa Jorden; den er bygget af Græsstraa og foret med 
Haar. De 5—6 graa, fintspraglede Æg ligne Marklærkens, 
men ere meget mindre, som oftest mørkere "og minde saa- 
vel i Farve som i Størrelse og Form mere om Skovspurvens. 
Æggets Længde og Brede: 
20 im 
21,5 » 15» 
Gjøgen lægger undertiden sit Æg i dens Rede. 
Denne Årt er ikke meget sky og kan derfor med Let- 
hed skydes; man kan ogsaa fange den i Løbedoner med 
Melorme til Løkkemad. 
Den udrydder en Mængde, især for Kvæget skadelige 
Insekter og opliver øde Egne ved sin Sang. 
Blandt de forskjellige konstante Varieteter af denne Årt 
er Formen Å. cervinus (Pall) (A. rufogularis, Brebm.) den, 
der af de fleste Forfattere betragtes som en selvstændig 
Art. Udg. kan dog ikke tiltræde denne Opfattelse, og det 
er ikke ganske klart, hvorvidt Forf. har sluttet sig til den, 
idet han vel i Texten anfører Formen som en egen Årt, 
men under Afbildningen (Tab. LIV. Supplementtavle) be- 
nævner den som en Varietet af A. pratensis. Som Årts- 
mærker anføres: «Den 4de Svingfjer kjendeligt kortere end 
den iste; Svingerne og Styrerne, fra den den af, med 
hvidagtige, blege Kanter; hele Fjerdækningen uden gul- 
grønlig Blanding; de underste Vingedækfjer "graa med hvid- 
agtige eller rustfarvede Sømme; iste Styrers Skaft hvidt, 
sjeldent noget mere graat mod Spidsen.» 
sk: Denne sydligere og østlige Form, som er hyppig påa 
