250 
Længde 6%2”, Vingestrækning 10%9—11”%. 
Hunnen er mindre og blegere. 
I Høstdragten er Rygsiden mørkere og mere graaagtig 
med meget mørke, brunsorte Pletter; Bugsiden hvidagtig 
med sorte Pletter paa Struben og Brystet, der ere rustgule. 
Træ-Piberen ankommer hertil senest i Midten af April, 
ofte før, efter Veirligets Beskaffenhed, og forlader os efter- 
haanden sidst i August og først i September. I Norge og 
Sverrig er den almindeligt udbredt op til Finmarken; den 
træffes dog hyppigst i Halvøens indre Dele og forekommer 
sparsomt flere Steder ved Vestkysten; paa Fjeldsiderne gaaer 
den i Regelen ikke op over Naaleskovens Grændser. Fra 
Færøerne, Island og Grønland haves ingen Beretning om 
dens Forekomst. 
Den er en ægte Skovfugl og ynder især Skovkanterne, 
hvor der er megen Underskov, samt enkeltstaaende Træer 
og Buske, helst med Eng i Nærheden. Henimod Efter- 
sommeren forlader den Skovene og søger ud påå Markerne og 
i Hegnene, hvor den opholder sig fåmilievis, indtil den drager 
bort. Fra Toppen af et Træ eller en høi Busk stiger Han- 
nen op i Luften med en rask Kkviddren, og naar den har 
naaet en vis Højde, sænker den sig svævende ned med en 
af flere skjønne, trillende, høitpibende Toner bestaaende 
Sang, der har megen Lighed med Kanariefuglens Slag og 
sædvanligt ender med en øm, ligesom klagende Tone. 
Næringen bestaaer alene af Insekter og Lårver, som 
den opsøger i Græsset. 
Reden findes paa Marken eller påa frie Skovpladser, i 
Græsset, Lyngen 0. s. v., bag en Busk, Jordtue, Træstub 
eller desl. Den hår Lighed med den gule Vipstjerts, er 
ligesaa vanskelig at finde og indeholder henimod Midten af 
Mai 4—5 graa, hvidagtige eller rødagtige Æg, altid mar- 
morerede med brune og graa Pletter og Striber, men for- 
øvrigt underkastede mangfoldige Variationer. 
