v9 
(5) ; 
j- 
Æggets Længde og Brede: 
20,5 mm. 14 mm. 
22% 16 » 
Den er aldeles ikke sky og derfor let at skyde. Man 
fanger den ogsaa med Limpinde og Net. 
Kjødet er velsmagende; dens herlige Sang opliver Skove 
og Haver, og den udrydder skadelige Insekter. 
Mark-Piber, Anthus campestris, Bechst. 
Syn.  Anthus rufescens, Temm. — Ålauda Novalium, Friscl.. 
Dansk: Markpiber. Svensk: Fåltpiplårka. 
Artsm.  Rygsiden rødgraa med utydelige brune Pletter og en bred, hvid 
Stribe over Øiet; Bugsiden gulhvid med mogle mørkegraa Plet- 
ter over Brystet; de yderste Styreres Yderfaner indtil Midten, 
skraaes over, hvide eller gulhvide med hvide Ribber; Bagtaaens 
Klo stærk, men kort og kun svagt bøiet. 
Afbildn. Tab. XVII. gZ. Han (Vaardragt). 
Høstdragten er mørkere, Ryggen med et olivengrønt 
Skjær, Bugsiden mere gulagtig; de yderste Styrere mere 
rustgule end hvide. 
Længde 7”, Vingestrækning 11—112"”, 
Imellem Kjønnene er Forskjellen høist ubetydelig; Hun- 
nen er sædvanligvis mindre og blegere. De unge Fugle 
efter den første Fjerfælding ligne de Gamle, kun med den 
Undtagelse, at Næb og Ben ere mindre udviklede, og at de 
have flere Pletter påa Bugsiden. 
Denne Fugl ynder fortrinsvis en let, ufrugtbar, til 
Kornavl uskikket Jordbund og synes at undgaae alt frugtbart 
Land, saa at den påa sine Vandringer altid udvælger de 
tørreste, ødeste Steder. Som Trækfugl ankommer den med 
Træ-Piberen midt i April og forlader os med samme i Au- 
gust eller September. Faber (Ornith. Not. Pag. 26) angiver 
den som sjelden i Danmark, men bemærker dog andetsteds 
17 
