254 
Næbryggen lidt kantet; Undernæbet lige. Omkring Mund- 
vigene stærke Børster. Næseborene nær ved Næbroden, 
sidestillede, frie, ovale, halvt dækkede af en nøgen Hinde. 
Benene med høie og tynde Tarser; Ydertaaen ved Roden 
sammenvoxet med Mellemtaaen; Bagkloen kortere end Bag- 
taaen. Vingerne middellange; i1ste Svingfjer kort, den 
meget længere, dog noget kortere end 3die, som tilligemed 
åde er længst. Halen lige i Spidsen, middellang, med 
brede Styrefjer. 
I Udseende og Levemaade have de i visse Henseender 
Lighed med Vipstjerterne, i andre med Fluesnapperne og 
enkelte Sylvier. De leve paa stenede, aåabne Steder, paa 
tørre Heder og Klipper, tildels ogsaa paa Enge, blandt 
Buske og ved Skovkanter, aldrig i store Skove. Samtlige 
Arter ere Trækfugle, som blot yngle her og overvintre i et 
varmere Klima. De ere smaa, livlige, hurtige, uselskabelige 
og sky Fugle, der nære sig af Insekter, som de sædvanlig- 
vis fange i Løbet. De fælde kun én Gang om Aaret, men 
om Vaaren undergaae de, især Hannerne, en Bræmfælding, 
som giver dem et fra Høstdragten forskjelligt Udseende. 
Deres Rede anlægge de dels i Huller i Stendynger, 
dels imellem Græs og andre Planter. De lægge alle blaa- 
grønne, oftest uplettede Æg. Man fanger dem i Springdoner 
eller paa Limpinde, og de ere ikke vanskelige at skyde. 
Ved at udrydde en Mængde skadelige Insekter ere de meget 
nyttige Fugle. De oplive Heder, Enge og Marker ved deres 
livlige Væsen og ret behagelige Sang. 
a. Egenlige Digesmutter eller Stendylper, Bupiculae. 
Næbet forholdsvis langt, Halen bredfjeret, for største 
Delen hvid. Kroppens Farver temmelig stærke og afstik- 
kende; Hvidt og Sort ere fremherskende. 
De leve i høie, tørre og stenede Egne, sætte sig sjel- 
dent paa Træer og yngle i Huller i Jorden eller paa Klip- 
per, i gamle Mure og Stenhobe. 
