258 
Piet. I Høstdragten ligner den Hannen meget og adskiller 
sig navnlig fra den derved, at den sjeldent har Spor af den 
hvide Skulderplet, og åt det Hvide paa Halen har et rust- 
gulagtigt Anstrøg. 
Denne Art er her i Landet temmelig almindelig overalt 
paa Enge, Moser og lavtliggende Marker med enkelte Buske 
og lave Træer, især hvor der er Bækløb, og navnlig i frugt- 
bare Egne. Den kommer som Trækfugl hertil i sidste Halv- 
del af April eller først i Mai og forlader os i September. 
Ifølge Dyrlæge Grills Iagttagelser ankom den til Otte- 
rup ved Odense: 
1868 den 26. April, 1872 den 21. April, 
1869 — 18. — 1873 — 9. Mai, 
1870 — 23. — 1874 — 1. — 
1871 — 24. — 1875 — 2. — 
Paa den skandinaviske Halvø er den almindelig indtil 
ovenfor Polarcirkelen. Langs Vestkysten forekommer den 
dog sparsommere; paa Fjeldsiderne træffes den ikke sjel- 
dent ovenfor Birkebæltet. Paa Færøerne er den kun truffen 
én Gang. Paa Island og i Grønland forekommer den ikke. 
I Toppen af lave Træer og Buske, paa Pæle, Tidsler, 
Stene 0. s. v. sidder den, ligesom Tornskaderne, paa Lur 
efter Insekter, og fra samme Steder lader Hannen sin ret 
behagelige Sang lyde. 
Smaa Biller og Larver tjene den til Føde. De første 
opsamler den paa Jorden eller snapper dem i Flugten, de 
sidste opsøger den paa Planterne. 
Dens Rede, som den bygger i sidste Halvdel af Mai, 
bestaaer af Græsstraa og Græsblade, undertiden næsten 
alene af grønt Mos, indvendigt foret med Hestehaar, Tidsel- 
fnug 0. s. v., og anlægges skjult paa Jorden i det høie 
Græs eller under tætte Buske. Den indeholder 4—7 blaa- 
grønne Æg, der som oftest ere meget mørkere end den 
foregaaende Arts og stundom svagt brunplettede paa den 
tykke Ende. 
