261 
medens de i saa Henseende nærme sig mere til Digesmut- 
terne. Alle til Sangernes Slægt henhørende Arter ere smaa, 
mere eller mindre spinkelt og smækkert byggede Fugle, 
som opholde sig i Krat, Haver og Skove, tildels ogsaa 
imellem Siv og Rør, i Sumpe og ved Vandet. For Dan- 
marks Vedkommende ere de alle Trækfugle7) med Und- 
tagelse af en eneste Art, Rødkjælken, af hvilken enkelte 
Individer forblive her i milde Vintere. Det synes åt være 
fælles for alle Arterne, at Hannerne ankomme førend Hun- 
nerne. De ere muntre, vevre, men uselskabelige Fugle. 
Hannens Sang er hos mange Arter melodisk og velklin- 
gende; hos nogle i høi Grad afvexlende, fyldig og skjøn. 
Deres Føde bestaaer om Sommeren af Insekter og disses 
Larver, som de samle paa Træer, Buske, Siv 0. s. v.; om 
Høsten leve de tildels af Bær; nogle Arter fange ogsaa un- 
dertiden flyvende Insekter, men de fleste tage blot krybende 
og siddende. = Fjerfældingen foregaaer kun én Gang om 
Aaret, og Kjønnene ere kun lidt forskjellige; blot hos et 
Par Arter afviger Hannens Vaardragt efter Bræmfældingen 
mærkeligt fra Hunnens. De yngle én eller to Gange om 
=) Under sit Ophold paa Læsø havde Forf., fra 19%de til 24de Mai 
1850, Leilighed til at iagttage Sylvietrækket over denne, i ornitho- 
gisk Henseende saa interessante Ø, hvor mange af de langs med 
Jyllands Østkyst over Kattegattet til Sverrig trækkende Fugle tage 
Hvilekvarter. Sylvia curruca, cinerea, phoenicurus, sibilatrix, hor- 
tensis og Muscicapa atricapilla gjennemsøgte i største Mængde de 
smaa forkrøblede Buske og Træer i Haver og Markhegn. Det var 
kolde Dage, den naturlige Livlighed hos disse muntre Fugle syntes 
at være forhøiet og kunstlet for at holde Varmen, idet de med 
struttende Fjer flagrede om efter de faa Insekter, der visie sig paa 
Jorddigernes sydlige, solbeskinnede Side. Om Aftenen søgte de hen 
i de lave Kratomgivelser af den lille Skov. Men da den 23de Mai, 
en skjøn, varm Dag, pludseligt afløste Kulden, saaes de smaa San- 
gere med glatte Fjer, muntert kviddrende bevæge sig fra Busk til 
Busk, fra Have til Have med største Raskhed, stedse i østlig Ret- 
ning; den følgende Dag vare de forsvundne paa nogle faa nær, 
som rimeligvis vilde yngle paa Øen. 
