289 
Næringen, som de fornemmelig søge paa Jorden, be- 
staaer af Insektlarver og krybende Insekter samt Regnorme; 
om Høsten ogsaa af Bær. 
De yngle næsten altid paa eller dog ikke ret høit over 
Jorden, påa gamle Stammer, sjeldent i tætte Hække, aldrig 
påa frie Grene; de bygge meget tætte Reder og lægge næ- 
sten ensfarvede eller dog kun blegt og svagt plettede Æg. 
Fuglene af denne Afdeling ere saa lidt sky, at de ere 
meget lette at skyde, endog med Pusterør. Man kan fange 
dem med levende Melorme paa Limpinde, i Springdoner og 
Doner, i en i Jorden nedgravet Meisekasse eller i et Nat- 
tergalenet. Naar man opkraådser Jorden i deres Nærhed, 
komme de gjerne strax til i Forventning om at finde god 
Næring og gaae da let i Fælden. 
Nordlig Nattergal, Luscinia Philomela, (Beclist.) 
Syn.  Motacilla luscinia, Gmel. — Luscinia major, Briss. — Lu- 
sciola Plilomela, Keys. & Blas. — Sylvia Philomela, Bechst. 
— Sylvia Luscinia, Nilss. (Orn. Sves. T.). — Motacilla 
aédon, Pall. — Erithacus Philomela, Degl. (Swains.). 
Dansk: Nattergal, Stor Nattergal, Fjeldstavn (Bornholm). Svensk: 
Nåktergal. 
Artsm. Ovenpaa mørkt graabrun med rødbrun Hale; Struben hvid med 
utydelig graa Indfatning; Brystet graabrunt bølgestribet; Under- 
gumpen og de nedre Haledækfjer hvide med svagt rustgult An- 
strøg; iste Svingfjer meget kortere end de forreste Svingfjers 
Dækfjer, den lidt længere end 4åde, omtrent af samme Længde 
som å3die. ; 
Afbildn. Tab. XXII. b. 
Den ydre Kjønsforskjel uvæsenlig; Længde henimod 7”. 
Fra den følgende Art, med hvilken den har megen Lig- 
hed og let kan forvexles, adskiller den sig, foruden ved de 
anførte Kjendemærker, tillige ved sin anseeligere Størrelse 
og de mindre rene, rustbrune Farver. 
