309 
af graablaa Farve og med anseelige Kløer. Hos flere Arter 
ere Gult, Blaat og Grønt de fremherskende Farver, og 
hos alle europæiske Arter ere Tindingerne og Kinderne 
hvide, Struben som oftest sort. De opholde sig i Skove, 
Haver og overalt, hvor der findes Træer, og bygge alle Rede 
i hule Træer eller i Huller i Jorden, i Mure 0. s. v. 
Musvit-Meise, Parus major, L. - 
Dansk: Tællepikker, Musvit, Flæsketyv, Hølkuen (Huekone). Norsk: 
Kjødmeise, Talgtite. Svensk: Talgmes, Talgoxe. 
Artsm. Hovedet og Forhalsen sorte; Tindingerne og Kinderne hvide: 
påa Nakken en grøngul Plet: Overryggen grønlig; Brystet og 
Bugen gule med en sort Længdestribe. 
Afbild. Tab. XXIII, 
Længde 5” 4”, 
Hunnen har mattere Farver, og den sorte Stribe paa 
Bugen er kortere. Ungerne ligne de Gamle, men have gul- 
agtige Kinder og mindre livlige Farver. 
Denne almindeligt bekjendte, overalt her i Landet fore- 
kommende Årt findes som Stand- og Strøgfugl i alle vore 
Skove, Lunde og Haver. Paa den skandinaviske Halvø er 
den almindelig i de sydlige og .mellemste Egne, sjeldnere 
Nord for Trondhjemsfjorden og kun undtagelsesvis fore- 
kommende ovenfor Polarcirkelen; i den østlige Del synes den 
dog at gaae højere op mod Nord end i de vestlige Egne af 
Halvøen. Paa Fjeldsiderne overstiger den ikke det subal- 
pinske Gebet. Musvitten er modig, livlig og udmærker sig 
især ved sin Rovgjærrighed, idet den anfalder og dræber 
syge og unge Fugle, hvis Hjerne den udhakker og fortærer. 
Om Vaaren hører man dens ensformige Toner ofte gjen- 
tagne. g 
Insekter, Frø, Træfrugter og Kjød udgjøre dens Næ- 
ring; den æder ikke sjeldent tillige Aadsel. Frøene afskal- 
