310 
ler den ikke, men holder dem fast med Fødderne, medens 
den hakker Kjærnen ud. Den æder næsten bestandigt og 
synes umættelig. É 
I hule Træer, Mure, Jordhuler o. s. v. findes i sidste 
Halvdel af April dens Rede, som hbestaaer af Mos, Græs- 
straa, Uld, Tidselfnug og Fjer. De 10—12 hvide, rødbrunt 
plettede Æg ruges båade af Han og Hun. 
Æggets Længde og Brede: 
TU SES ESS URE: 
18,5 » 14 » 
Blaameise, Parus coeruleus, £. 
Syn.  Cyanistes coerulea, Kaup. 
Dansk: Blaameise, Blaakop. Norsk: Blaameise. Svensk: Blåmes. 
Artsm. Panden hvid; Isse, Vinger og Hale blaa; Ryggen grønlig; Bug- 
siden gul med en sorteblaa Længdestribe. 
Afbildn. Tab. XVIII 
Længde 4/9”. 
Hunnen hår måttere Farver, og Længdestriben paa 
Bugen er mindre tydelig; Ungerne mangle den ganske. 
Denne Art, der her i Landet er næsten lige saa almin- 
delig som foregaåaaende, med hvilken den har Levemaade og 
Opholdssted tilfælles, overgaaer endog Musvitten i Pragt, 
navnlig ved sin skjønne himmelblaa Farve. I enkelte Egne 
af Danmark er den ikke almindelig, saaledes omkring 
Viborg (Feddersen). -I Sverrig og Norge er den hyppig i 
Halvøens lavere liggende Dele omtrent op til Nordland, 
navnlig i Kystegnene. Om Vinteren er den især talrig paa 
flere Steder i det sydlige Norge og i Mellemsverrig. 
”…… Blaameisen nærer sig mest af Insekter og Larver samt 
af forskjellige Bær. Om Vinteren lever den, ifølge Nilsson, 
fortrinsvis af Insektæg og Pupper, ved hvis Udryddelse den 
gjør stor Nytte i Haverne. 
