sy 316 
lende under en Bro ved Langerø pr. Odense; Reden inde- 
holdt 9 halvvoxne Unger. Den 26de Mai 1872 ynglede den 
i et Rottehul paa en Vei i Margaards Faarelykke-Skov. 
To andre Reder fandtes samme Aar i Nærheden, og siden 
den Tid er Sortmeisen bleven en ganske almindelig Fugl 
der i Egnen. Ved Svindinge mellem Nyborg og Svendborg 
er den ligeledes almindelig (Cand. mag. G. Winther). I 
Kanders-Egnen har Fencker flere Gange skudt den, navnlig 
i 1867 og 1872. Paa Bornholm er den temmelig hyppig 
og forekommer ogsåa ynglende der. I det zoologiske Mu- 
seum findes Exemplarer af begge Kjøn fra Holsten; end- 
videre en gammel Han, skudt den 14de Oktober 1873 i 
Gel Skov, og en anden, ligeledes en Han, skudt i De- 
cember, 1874 i Feldborg Plantage ved Viborg. Paa den 
skandinaviske Halvø er den almindeligt udbredt op til Po- 
larcirkelen, sjeldnere Nord for denne; den yngler talrigt 
i alle de større Naaleskove. Paa Fjeldsiderne gaaer den 
ikke op over Naaletræernes øverste Grændse. I det sydlige 
Sverrig forekommer den sjeldent om Sommeren, men om 
Efteraaret og undertiden om Vinteren træffes den der i Sel- 
skab med Fuglekongen og Sumpmeisen. 
Denne lille Meise er en munter, kjæk Fugl, men synes 
dog i List og Forslagenhed at staae tilbage for sine Nær- 
beslægtede, uagtet dens Levemaade er den samme. Dens 
Stemme ligner de andre Meisers. 
Insekter og Frø, især, af Naaletræer, udgjøre dens 
Næring. 
Reden bygger den i hule Træer, Jordhuller o. s. v.; 
den bestaaer af Mos og Haar og indeholder sædvanligvis 
6—8 hvide, med leverbrune Prikker bestrøede Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
INDE msn 
lT » 12555 
