319 
Halemeise, Parus caudatus, L. 
Syn. Lanius biarmicus, L. — Lanius caudatus, L. — Mecistura 
caudata, Leach. — Acredula caudata, Koch. — Orites cau- 
datus, AToehr. 
Dansk: Stjertmeise, Halemeise, langhalet Meise. Norsk: Langhalet 
Meise, Stjertmeise. Svensk: Stjertmes, Altita. 
Artsm. Den lange Hale har hvide Pletter paa de 3 yderste Styrere; de 
mellemste Styrere sorte; disse ere meget lange, Sidefjerene 
blive udadtil gradvis kortere; Hoved, Hals og Bryst hvide; 
Ryggen sort; Skuldrene og Undergumpen rødagtige. 
Afbildn. Tab. XXIII. 92. Han, 
Længde 6”, Halen 32”. 
Hunnen har mattere Farver og er noget mindre; de 
étaarige Fugle have urenere Farver end de gamle og (for- 
nemmelig Hunnerne) over Øiet en sort Stribe, som fortsættes 
ned påa Siderne af Hovedet. 
Halemeisen findes i de fleste større Skove her i Lan- 
det, dog langt mindre talrig end Musvitten, Sumpmeisen og 
Blaameisen. I Fabers Tid ynglede den temmelig alminde- 
ligt i Skovene omkring Kjøbenhavn og Herlufsholm (Ornith. 
Notic. Pag. 27). Forf. havde dens Æg fra Als, og ved 
Thyrsbæk og i Korselitze Skov paa Falster ynglede ifølge 
hans Angivelse hvert Aar flere Par. I Charlottenlund og 
Boserup Skov fandt Forf. den ogsaa ynglende. Ifølge Rein- 
hardts Meddelelse yngler den ved Donse Krudtmølle pr. Frede- 
riksborg. Grill har meddelt Udg., at den yngler ved Margaard 
pr. Odense. Fencker traf den i Yngletiden i Vissing-Krat 
ved Randers og formoder, at den yngler der.  Adj. Koch 
fik den i 1869 med Unger i Fousingø Skov ved Randers. 
I 1866 ynglede den i Avnsbjerg Skov ved Viborg (Fedder- 
sen). I Norge træffes den almindeligt ynglende i de østlige 
Stifter fra Smaalehnene indtil ovenfor Polarcirkelen, hvor 
den endnu under 67” nordlig Brede findes som Standfugl. 
Langs Vestkysten forekommer den familievis Foraar og Ef- 
