321 
formige. iste Svingfjer omtrent af samme Længde som de 
øvre Dækfjer, neppe en Trediedel af 2Zden Svingfjers Længde. 
Halen omtrent af samme Længde som Kroppen, kileformig. 
Fødderne svage, men med stærke og lange Kløer. 
De leve af Insekter og Frø, især Rørfrø, og opholde 
sig stedse ved Vandet mellem tætte Rør og Pilebuske. De ere 
vevre, urolige og uselskabelige Fugle. De bygge en i Rø- 
rene hængende, pungformig Rede, der oventil påa Siden 
har en Indgang, som ofte danner et snevert, fremstaaende 
Rør. De lægge langt færre Æg end Meiserne. 
Skjægmeise, Panurus bjarmicus, (L.) 
Syn.  Parus bjarmicus, L. — Parus barbatus, Briss.. — Caia- 
mophilus barbatus, Leach. 
Artsm. De bageste Svingfjer sorte, Yderfanen med en kanelfarvet, In- 
derfanen med en hvidagtig Kant. Den første Styrer kun halvt 
saa lang som de midterste; Hannen har lange sorte Knebels- 
barter, som mangle hos Hunnen. Hovedet graat, Baghalsen 
og Overryggen smukt kanelbrune.  Bugsiden hvid, med et 
smukt rosenrødt Skjær paa Siderne. 
Afbildn. Tab. XXIII. 97. Han. 
Længde 62”, Halen 31/2”. 
Hunnen hår mindre RKosenrødt paa Underkroppen; den 
graa Farve paa Hovedet er blandet med Rustrødt; endvidere 
har den en rustbrun, sortagtigt plettet Ryg og lyst rustrøde 
Hale- og Haleunderdækfjer; dens Hale er "2 kortere end 
Hannens. | 
Ihvorvel der ikke foreligger et eneste sikkert Tilfælde 
af denne Fugls Forekomst i Danmark. eller det øvrige Skan- 
dinavien, hår Udg. dog ikke anseet sig berettiget til ganske 
at udelukke den fra Omtale i nærværende Udgave, saa meget 
mere som den, om end sjeldent, forekommer i Holsten. I 
Aaret 1821 (den 21de Januar) meddelte Wøldike Etatsraad 
Reinhardt, at Skjægmeisen havde opholdt sig ved Bruns- 
