322 
buttel, siden Frosten begyndte. Det var første Gang, han 
havde seet Fuglen der, og han skød 17 Stkr. Ifølge samme 
Kilde blev Skjægmeisen truffen sammesteds i stor Mængde 
i 1825, og i 1835 sendte Wøldike fire udstoppede Exem- 
plårer til Museet; de vare skudte Aaret i Forveien, ligeledes 
ved Brunsbittel (Reinh.). I Museets danske Afdeling er op- 
stillet ialt 8 holstenske Exemplarer. Teilmann vil have seet 
den ved Endrupholm i det sydlige Jylland, og Baron Rosen- 
krantz har, ved at see et Skind af Fuglen hos Bonnez, for- 
sikkret ham åt have seet en lille Flok påa 4 å 5 Stkr. i 
Rosenholm Skov. 
Skjægmeisen er en vever, urolig og temmelig kraftig 
Fugl; den klattrer op og ned ad Rørstænglerne med den 
største Lethed og gynger sig paa de bugnende Rørspidser, 
idet den hænger sig under disse. Dens Flugt er let, men 
kort og hoppende, med snurrende Vingeslag. 
Den lever af alle Slags Insekter, som findes ved Van- 
det, navnlig i og påa Rørene, saavelsom af Rørfrø. 
De 5—7 Æg ere hvide med enkelte korte og fine sorte- 
brune Streger og Punkter. 
Æggets Længde og Brede: 
igæe 5, 
1193753 14,5 » 
Fuglekongeslægten, Regulus, Ray. 
Næbet lige, tyndt, ved Roden bredt, mod Enden sam- 
mentrykt, spidst, med høi, skarp Rygkant og svagt indbøiede 
Rande. Mundvigene omgivne af Børstefjer. Næseborene 
ovale, dækkede med én eller to fremadliggende, tyndstraalede 
Fjer. Benene tynde; Tarsen længere end Mellemtaaen; 
Kløerne meget krumme; Bagkloen størst. Vingerne mid- 
dellange og afrundede; iste Svingfjer kort, men dog be- 
tydeligt længere end Dækfjerene, Zden kortere end 3die; 
