332 
Artsm.  Ovenpaa graaagtig med sorte Pletter; et hvidgult Baand over 
Øinene omkrandser de lange Hovedfjer, som danne en afrundet 
Top; påa Vingekanten flere hvidagtige Pletter; Halen kort og 
ukløftet; de yderste Styrere med en rustgul eller hvidagtig 
Plet i Spidsen. Bugsiden rustgul med sorte Pletter paa Halsen 
og Brystet. 
Afbildn. Tab. XVIIL 92. Han. 
Længde 6”, Vingestrækning 12”, 
Hunnen har en lysere Bugside med flere og smallere 
Pletter paa Brystet samt mørkere Rygside end Hannen. 
Denne Lærke er her i Landet langt mindre hyppig end 
Sanglærken, men forekommer dog ynglende hist og her ved 
vore Skove og Lunde, helst i mindre frugtbare, sandede 
Egne, ved Heder og golde Bakker. Den kommer her til 
Landet i Marts eller Begyndelsen af April og søger da, 
naar Kulden er stræng, ikke sjeldent til beboede Steder; 
saaledes blev under Snestormen i 1872. en gammel Han 
skudt mellem Spurve paa Holbækgaard i Randers-Egnen, 
hvor den ellers ikke vides at være truffen (Fencker). Paa 
Bornholm er den ikke iagttaget. I Norge forekommer den 
navnlig i Landets lavere sydlige og sydøstlige Dele, især i 
Smaalehnene, hvor den fornemmelig søger Udkanterne af 
Naaleskovene; langs Vestkysten er den, saavidt vides, ikke 
bemærket. I Sverrig træffes den navnlig i den mellemste 
Del; i det nordlige Skaane yngler den hist og her. 
Den sætter sig oftere end nogen anden Lærke paa 
Træer, er temmelig forsigtig og sky, har en herlig, fløitende 
Sang, som den lader høre, snart flyvende, snart fra Toppen 
af et Træ, undertiden midt om Natten. Dens egenlige Sang 
er langt blødere og mere fløjitende end Sanglærkens. 
Næringen bestaaer af Insekter og Frø. 
Forf. fandt den ynglende ved Gjøddinggaard, Mindstrup 
og Thyrsbæk, hvor den, som overhovedet. ved Hedegrændsen 
langs med Jyllands Østkyst, er mindre sjelden end paa 
Øerne. Fischer fik dens Æg fra Dronninglund Storskov i 
