341 
Længde 6—6"2", Vingestrækning 11”. 
Hunnen er brunagtig graa påa Hovedet og Baghalsen 
med smaa sorte Striber og Pletter; Kinderne og Halssiderne 
brungraa, Struben og en Del af Forhalsen bleggule. Bryst- 
og Slagsiderne af en blegt rødgul Farve. I Efteraarsdragten 
have begge Kjøn en mere grønlig Farve. 
Denne for sit velsmagende Kjød mest berømte af alle 
Verlinger er, mærkeligt nok, endog som Trækfugl, ingen- 
lunde almindelig i Danmark, medens den i det øvrige Skan- 
dinavien er meget hyppig påa mange Steder. I Nordafrika 
og Sydeuropa er den almindeligt udbredt, men allerede i 
Tydskland hører den i mange Egne til Sjeldenhederne, og 
i England forekommer den ikke; men derefter optræder den 
atter pludseligt påa den skandinaviske Halvø som en talrigt 
ynglende Trækfugl. I Sverrig er den især hyppig paa mange 
Steder i Skaane, i Halland, Bohuslehn, ogsaa i Kystegnene, 
i Dalarne og helt op i Lapland Syd for Fjeldryggen, men 
sjelden langs Østkysten og paa Øerne i den bothniske Bugt. 
1 Norge yngler den kun i Landets sydlige og østlige Dele, 
hvor den i nogle Egne er næsten lige saa almindelig som 
Gulspurven. Nord for Fjeldryggen er den endnu temmelig 
hyppig ved Trondhjem og i Ørkedalen; men langs Vest- 
kysten forekommer den kun meget sjeldent. Paa Fjeld- 
siderne træffes den endnu i de øverste Naaleskove. Om 
Hortulanens Forekomst her i Danmark foreligger der føl- 
gende Oplysninger. Den 10de Mai 1819 skød Faber 6 Ex- 
emplarer paa Saltholmen (Ornith. Noticer, Pag. 19); ifølge 
Bølling blev en gammel Han fanget ved Charlottenlund "den 
Ade Mai 1844, og efter Konservator Conradsens Meddelelse 
blev ligeledes en gammel Han fanget ved Strandmøllen den 
2den Mai 1845. Samme Meddeler skød selv Han og Hun 
i Begyndelsen af Mai 1847 ved Albertslund i Nærheden af 
Roeskilde Kro. Den iste og 2den Mai 1827 traf E. Hage 
16—20 Exemplarer i Pilehækkene omkring Stege, og den 
åde Mai s. A. skød han ét Exemplar, men efter den Dag 
