Længde ca. 5”. 
Hunnens Farver ere mindre rene.  Issefjerene have 
rødbrune Rande, og Issebaandet er rødgraåt.  Struben 
graahvid med mørke Pletter ud mod Siderne 
Bondeverlingen hører hjemme i det nordlige og nord- 
østlige Åsien, men forekommer dog ogsaa i det europæiske 
Ruslands nordlige Egne, hvorfra den i de senere Decennier 
har udbredt sig længere mod Vest og vist sig i Lapland, 
hvor den ifølge Nilsson endog synes at have ynglet. Ogsaa 
fra Østfinmarken angives den som ynglende (Journ. f. 
Ornith. f. 1853), men denne Angivelses Rigtighed er tvivl- 
som (Collett). 
Om dens Forplantning vides, saavidt Udg. bekjendt, 
intet Sikkert. 
Dværgverling, Emberiza pusilla, Pall. 
Dansk: Dværgverling. Svensk: Dvergsparf. 
Årtsm. Hovedet sort med brunrøde Sider og en Længdestribe af samme 
Farve over Issen; Ryggen sort med graaagtige Fjerrande; Bug- 
siden hvid med sorte Pletter paa Brystet, Siderne og Halsen. 
Afbildn. 2det Suppl. Tab. 3. 
Længde 51/4”. 
Den ydre Kjønsforskjel er ubetydelig. 
Denne Årt, der ligesom foregaaende antages at have sit 
oprindelige Hjem i det nordøstlige Asien, har i Tidernes Løb 
udbredt sig mere og mere mod Vest.  Lilljeborg fandt den 
i 1848 meget almindelig ved Dwinafloden og navnlig ved 
" Archangel. Ifølge Nilsson blev en Hun af denne Art skudt 
i April 1815 ved Lund i Selskab med Æmberiza schoeniclus, 
det eneste hidtil kjendte Exempel påa Artens Forekomst i 
Skandinavien. 
Den ynder fortrinsvis fugtige Steder med rig Buskvæxt; 
dens Sang, der skal minde noget om Sylviernes, omtales 
som smuk og afvexlende. 
Om dens Forplantning haves ingen sikkre Oplysninger. 
