Fjer have da rustgraa eller askegråa Rande. Hoved, Hals 
og Tindinger ere kastaniebrune, Overgumpen sort med et 
brunligt Anstrøg. De unge Fugle i første Vinter ere langt 
mørkere farvede end de gamle. 
Sneverlingen beboer Europas nordligste Lande, især 
Færøernes, Islands, Norges og Laplands nøgne Bjerge, men 
ogsaa Grønland og overhovedet det nordligste Amerika, 
Spitsbergen 0. s. v., hvor den tildels overvintrer, men dog 
for største Delen mod Vinteren trækker til tempererede Egne. 
I November, stundom allerede i Oktober, indfinder den sig 
her i Landet i store Skarer, fornemmelig paa Jyllands Hede- 
strækninger, hvor den ofte streifer omkring til hen i Marts. 
I strænge Vintere (saaledes i 1844, da den forekom i usæd- 
vanligt stort Antal paa Sjælland) kommer den langt talrigere 
end i milde, og ikke sjeldent udebliver den ganske eller 
næsten ganske i saadanne. Til det sydlige Sverrig ankom- 
mer den paa samme Tid som til Danmark. Paa Laplands 
og Finmarkens Snefjelde, saa vel i Landets Indre som paa 
Øerne langs Kysten, yngler den almindeligt; sparsommere 
forekommer den om Sommeren påa de sydligere Fjelde, 
saasom Dovre og Langfjeldene med deres Forgreninger. 
Paa Færøerne træffes den baade Sommer og Vinter, dog 
talrigst i Marts og April, påa hvilken Tid den opholder sig 
i umaadelige Flokke paa den dyrkede Jord; om Sommeren 
færdes den parvis paa Fjeldene. Paa Island er den lige- 
ledes almindelig, dels som Standfugl, dels som Trækfugl; 
henimod Efteraaret drage de overvintrende Individer fa- 
milievis op i Fjeldene, og om Vinteren komme de kun i 
stræng Kulde eller ved Snestorme ned i Dalene. I Grøn- 
land forekommer den ligeledes baade som Standfugl og som 
Trækfugl; dog trække de fleste bort derfra om Vinteren. 
Den er ikke sky, kviddrer allerede i Marts påa Sneen 
og synger ret kjønt om Sommeren. 
I Sommertiden nærer den sig mest af Insekter, hvor- 
23 
