349 
Laplands-Verlingen har omtrent samme Hjem som Sne- 
verlingen. I Lapland og Finmarken yngler den almindeligt, 
navnlig i de indre Dele af Landet, sjeldnere påa Øerne; 
undtagelsesvis er den truffen ynglende paa Dovrefjeld. Om 
Vinteren drager den mod Syd, men dens Træk gaaer øst- 
ligere, ind over Rusland, og den træffes kun sjeldent i 
Træktiderne i de sydligere Egne af den skandinaviske Halvø. 
Her i Danmark er dens Forekomst kun at betragte som til- 
fældig. Faber (Ornith. Notic., Pag. 20) erholdt et Exemplar, 
skudt i Sjælland i stræng Vinter, og Mechlenburg havde i 
flere Aar nogle levende Individer, der vare fangede ved 
Flensborg. Paa Færøerne vides den ikke iagttaget, og paa 
Island forekommer den ikke almindeligt. I Grønland træffes 
den derimod i stort Antal om Sommeren, navnlig paa Lav- 
landet omkring Fjordene. 
Den er en munter, kvik Fugl, der kun er meget lidt 
sky. Hannen hår en melodisk, behagelig Sang, der mindér 
om Torniriskens. 
Om Vinteren bestaaer dens Næring fornemmelig af 
melholdige Frø; om Sommeren ere” Insekter dens Hoved- 
næring, og Ungerne opfødes udelukkende dermed. 
Reden bygges paa Tuer i fugtige Egne, blandt Græs 
og lave Urter; den er let og kunstløst sammenlagt af Straa 
og Mos, udforet med Fjer. De 5—6 Æg ere gulbrune med 
mørkere udløbende, olivenbrune Pletter og ÅAarer. 
Æggets Længde og Brede: 
Komm, jam: 
21,5 » 16 » 
Finkeslægten, Fringilla, L. 
Næbet kort, stærkt, kegleformigt, lige, spidst; Næb- 
kanterne lige; Overnæbet lidt bøjet i Spidsen, med eller 
uden Rygkant, af samme Brede som eller bredere end Un- 
9 td 
ke 
