358 
teren fanges den under Slaggarn, i Slagbure med Lokke- 
fugl og om Foraaret paa Lokkebuske; disse bestaae af Ege- 
eller Bøgegrene, som endnu have det gamle Løv (hvori 
Fuglefængeren ligger skjult med en Lokkefugl), og som 
rundt omkring ere belagte med Limpinde eller behængte 
med Springdoner, 
Den bidrager ikke lidet til at formindske Mængden af 
de skadelige Insekter og gjør ved sit raske Varselskrig ofte 
Jægeren opmærksom paa Rkovfugles og Rovdyrs Nærhed. Da 
den blot sanker det affaldne Frø og Korn, er den mindre 
skadelig end Spurvene, men gjør dog undertiden en Del 
Fortræd paa de nyligt tilsaaede Urtebede. Dens Kjød er 
velsmagende. 
Kvækerfinke, Fringilla montifringilla, L. 
Syn.  Fringilla Lulensis, L. — Carduelis Lulensis, Rudb. 
Dansk: Kvæker (efter dens Lokkestemme), Bogfinkens Horeunge, norsk 
Bogfinke, Kvikfinke. Norsk: Kvæker, Bjergfmk. Svensk: Bergfink, 
Norrqvint, Qvåkare, Bråkfogel, Gråk. 
Artsm. Struben, Brystet og Skuldrene rustgule; de nedre Vingedækfjer 
gule; paa Siderne ovale, sortagtige Pletter; Overgumpen hvid, 
paa Siderne sort; Bugen og et over Vingeroden skraatløbende 
Baand hvide. 
Afbildn. Tab. XXVII. gl. Han (Vinterdragt). — Suppl. Tab. 10. 92. Han 
(Sommerdragt). 
Længde 6/2”, Vingestrækning 11”. 
Om Efteraaret har Hannen brede, rustgraa Fjerrande 
paa Hovedet, Halsen og Overryggen, som i Sommerdragten 
ere sorte; om Vinteren er Næbet gult med sort Spids, om 
Sommeren blaasort med sort Spids. Hos Hunnen er Ho- 
vedets Overside graaagtig, dets Sider med et bredt, sort 
Baand, der bagtil løber helt hen påa Halsen. Ryggen sorte- 
brun med rødgraa Fjerrande.  Struben og Forbrystet graa- 
gule; Skuldrene og to Baand over Vingen rustgule. 
« 
