360 
4de Underslægt: Irisker, Chlorospiza, Bonap. 
Næbet lige, temmelig kort, kegleformigt, ved Spidsen 
noget sammentrykt, ved Roden næsten rundt, med svagt 
indbøjiede Rande; Fødderne lave og spinkle, med smaa, 
svagt krummede Kløer; Vingerne smalle, spidse; Halen 
skarpt kløftet, middellang. 
Grønirisk, Chlorospiza chloris, (L.) 
Syn. Lozia chloris, L. — Fringilla chloris, Mey. — Ligurinus 
chloris, Koch. 
Dansk: Grønirisk, Svensker. Norsk: Svenske, svensk Irisk, Grønfink. 
Svensk: Grånfink, Svenska, svenska Kanarifoglen, Groning (Skaane). 
Artsm.  Hovedfarve gulgrøn; de ydre Svingfjer og Styrere gule. Hannen 
grøn; Hunnen gråabrun med grøngult Anstrøg. 
Afbildn. Tab. XXVI. g/. Han (Fring. chloris). — Suppl. Tab. 9. ung Fugl. 
Længde 6”, Vingestrækning 11”. 
I Vinterdragten har Over- og Underkroppen graa Fjer- 
rande. 
Grønirisken er her i Landet især talrig i større Haver 
med Linde- og Piletræer og hvor der er Granplantninger. 
Om Vinteren forøges Antallet ved de Nord fra Indvandrende ; 
men bliver Frosten meget haard, forlade de fleste os. I 
Vendsyssel er den bemærket paa Østkysten, men ikke hyp- 
pigt førend i 1870 og navnlig i 1872, da den ogsaa fore- 
kom i Mængde i Birkelse Have; fra den vestligste Del af 
det N. f. Limfjorden liggende Parti af Jylland kjendes kun 
ét Tilfælde, i hvilket den er forekommet, nemlig i Marts 
1863, da en gammel Han blev funden død i Haven ved 
Aagaard (Vester Hanherred, Thisted Amt). Den er mere 
Stand- og Strøgfugl end egenlig Trækfugl og er altid påa 
Pladsen med de første milde Foraarsdage. I Norge træffes 
den almindeligt ynglende lige op til Trondhjemsfjorden, 
