363 
den skandinaviske Halvø forekommer den almindeligst i de 
sydlige og mellemste Dele, sjeldnere i Bergens og Trond- 
hjems Stifter. Den synes fortrinsvis .at holde sig til Halv- 
øens indre Dele og gaaer paa Fjeldsiderne ikke op over det 
subalpinske Gebet. 
Den er en munter, selskabelig og forsigtig Fugl, som 
påa Grund af sin smukke Sang og sin Lærvillighed hører 
til vore mest yndede Stuefugle. 
Næringen har den hovedsagelig tilfælles med forrige 
Årt; den gjør flere Steder betydelig Skade i Rapsmarkerne. 
Paa de nævnte Lokaliteter bygger den midt i April sin 
Rede som oftest kun fåa Fod fra Jorden; den er kunstigt 
sammensat af Græsstraa, Mos, fine Græsrødder, Tidselfnug 
0.s, v. og er indvendigt foret med Uld og Haar. De 5—6 
blaalighvide Æg ere bestrøede med fine, violette og rust- 
røde Punkter. 
Æggets Længde og Brede: 
lkiorsne: ]2mm. 
20855 14 » 
Bjergirisk, Linota flavirostris, (L.) 
Syn. Fringilla flavirostris, L. — Fringilla montium, Temm." — 
Cannabina flavirostris, Degl. 
Dansk: Bjergfinke, Moirisk. Norsk: Gulnæbet Irisk, Knøtter. Svensk: 
Gulnåbbad Håmpling, Riska, Siseronnika, Gulnåbba, Skjåska. 
Artsm. Ryggen sortagtig med rustgulagtige Fjerrande; Struben rustgul; 
Overgumpen (navnlig hos Hannen) rød; de mellemste Svingfjer 
med hvide Rande; Næbet om Sommeren brunt, om Vinteren 
gult. 
Afbildn. Tab. XXVII. 92. Han. (Fringilla montium). 
Længde 52”, -Vingestrækning 91/2", 
I Vinterdragten har den røde Overgump rustgule og 
rustgraa Fjerkanter, Fødderne ere brune (om Sommeren 
sorte), og Ryggen har rustgule Fjerkanter. Hunnen og Un- 
24 
