365 
6te Underslægt: Sidskener, ÅAcanthis, Keys. & Blas. 
Næbet kort, temmelig tyndt, lige, mod Spidsen noget 
sammentrykt, Næbryggen smal, Næbrandene indbøiede ; Næse- 
borene runde, skjulte af smaa, stive, bagtil bøjede Fjer; 
Tarserne lave, undersætsige, Kløerne lange og meget spidse; 
Vingerne lange og noget tilspidsede; de 3 forreste Sving- 
fjer næsten lige lange; Halen af Middellængde og kløftet. 
Graasidsken, Åcanthis linaria, (L.) 
Syn. Fringilla linaria, L. — Spinus linaria, Koch. — Fringilla 
magnirostris, Sundew. (Var.). — Fringilla flavirostris, Brehm. 
— Fringilla linarioides, Brehm. — Fringilla alnorum, Brehm 
(Var.). — Ægrtothus linaria, Cab. — Linaria borealis, Degl. 
Dansk: Graasidsken, Sidserønnike. Norsk: Graasisik, Graasiske, Mo- 
irisk. Svensk: Gråsiska, Iris, Vinterhåmpling, Alsiska (Variet. a/norum). 
Islandsk: Audnu-titlingr. Grønlandsk: Orpingmiutak (Lyngbeboer), 
Anarak. 
Artsm. Issen glindsende rød eller rødgul; Hagen, Panderoden og Tøi- 
lerne sorte; Brystet og Overgumpen: hos Hannen rosenrøde, 
hos Hunnen smudsigt gulagtig brunplettede; over Vingen to 
hvide Baand; de mellemste Svingfjer med fine, lysebrune Rande; 
Nakken, Ryggen og Skuldrene graabrune. 
Afbildn. Tab. XXVI. g/. Han. (Fringilla linaria). — Suppl. Tab. 10. 
Han i Sommerdragt. 
Længde 54”, Vingestrækning 9”. 
De toaarige Hanner have mindre Rødt paa Brystet og 
Overgumpen; de étaarige ere paa disse Steder ganske graa, 
dog sædvanligvis med et rødligt Anstrøg ligesom hos Hun- 
nerne, hvis Isse blot foran er rød. Om Vinteren har Hannen 
graa Kanter påa de sorte Pandefjer samt paa de røde Fjer 
påa Halsen, Brystet og Overgumpen. 
Denne smukke Fugl hår megen Lighed (især Hunnen 
og de yngre Fugle) med Bjergirisken. 
Paa sine periodiske Vandringer om Efteraaret og Vin- 
teren er den ofte meget talrig i Danmark fra Novbr. til 
24 
