379 
dækket af børsteagtige Fjer. Benene korte og stærke; 
Tæerne lange, med krumme, stærke Kløer, Ydertaaen ved 
Roden sammenvoxet med Mellemtaaen. Vingerne middel- 
lange. Halen kort og kløftet. 
Kjøns- og Aldersforskjellen er stærkt udpræget i det 
Ydre, og Farverne variere i alle Nuancer mellem Lysegraat 
og Grøngraat, Grøngult og Høigult, Orangerødt, Mønnierødt 
og Zinnoberrødt; Hunnerne blive dog aldrig røde, høist 
orangegule. 
Naaletræfrø, som de med deres korsdannede Næb ud- 
tage af Koglerne ved at aabne Skjællene, i Mangel deraf 
andre Kjærner og Frø, udgjøre deres Næring. Man seer dem 
ofte hængende med Hovedet nedad paa Gran- og Fyrre- 
koglerne, eller, nåar Skjællene ere ganske lukkede, at afbide 
Stilken og føre Koglen hen til et andet Sted, hvor de da 
holde den fast med den ene Fod og afbide eller sønder- 
slide Skjælspidserne, idet de støde Frøet ud med Tungen. 
De ere muntre, tillidsfulde, selskabelige, ofte samlede i 
store Skaårer og lade idelig deres Lokkestemme høre. 
Deres Sang er ubetydelig; deres egenlige Hjem er de høi- 
nordiske Egne. 
Stor Korsnæb, Loxia pityopsittacus, Bechst. 
Syn. Crucirostra pinetorum, Mey. — Loxia curvirostra major, 
Gmel. 
Dansk: Stor Korsnæb. Norsk: Furukorsnæb. Svensk: Større Kors- 
nåbb, Krums (9: Krumsnabel). 
Årtsm. Næbets Høide lig Undernæbets Længde; Undernæbets Spids kort 
og temmelig tværbøiet, saa at den sjeldent staaer op over Ryg- 
gen af Overnæbet. 
Afbildn. Tab. XXVIII. b. 97. Han. — Suppl. Tab. 11. yngre Fugl og Hun. 
Længde 7—71/9", 
Hos den gamle Han er Rødt den fremherskende Farve, 
men denne forekommer i mangfoldige Nuancer; Bugen er 
25 
