380 
hvidagtig, Vingerne og Styrerne graasorte, den étaarige Han 
har en mattere rød Farve, sjeldent en grøngul. Hunnen er 
graaagtig, ovenpaa mørkere med grønlige Fjerrande, Over- 
gumpen grøngul, Bugsiden lysere graa med et grønligt An- 
strøg paa Brystet. Svingfjerene og Styrefjerene mørkebrune 
med grøngraa Bande. Ungerne have grønne eller gul- 
grønne Fjerrande paa den mørkegraa Overkrop og sortegraa 
Længdepletter paa Bugsiden. 
Denne Art lever i det nordlige Europas Gran- og 
Fyrreskove, hvor den er Strøg- eller Standfugl, alt eftersom 
der er Overflødighed eller Mangel paa Næring i Hjemmet; 
her i Danmark indfinder den sig jevnligt om Vinteren, un- 
dertiden endog i større Flokke, navnlig fra først i November 
indtil henimod Juletid. I 1817 forekom den i stor Mængde 
her i Landet, ligeledes i 1827, da en Gartner i Sorø fan- 
gede 11 Stkr. ved Hjælp af en Hestehaarssnare, som han 
med en lang Stang stak omkring Hovedet paa dem, medens 
de sad i Træerne. I Foraaret 1849 skød Forf. paa én Dag 
12 Stkr. ved Thyrsbæk. Boie beretter (Isis 1822), at den i 
August viser sig regelmæssigt påa Sjælland. Til det syd- 
lige Sverrig kommer den kun om Efteraaret og Vinteren 
og besøger da navnlig saadanne Lokaliteter, hvor Rønne- 
bær findes i Mængde. I Mellem- og Nordsverrig findes 
den hele Aaret rundt, dog drage mange Individer fra 
Mellemsverrig Nord påa om Foraaret, forsaavidt Yngletiden 
er forbi. I Norge er den almindeligst i den sydligere Del, 
men forekommer dog helt op til Trondhjemsfjorden, stundom 
i Mængde; langs Vestkysten er den sjeldnere. Paa Fjeld- 
siderne gaaer den i Regelen ikke op over Naaletræernes 
øverste Grændse. 
Fra den følgende Art adskilles den let, saavel ved sin 
betydeligere Størrelse og kraftigere Legemsbygning, som 
navnlig ved det tykkere, bredere Hoved. 
Man træffer den ynglende i tætte Naaleskove paa alle 
Aarstider, dog foregåaaer Parringen almindeligst i Februar. 
