388 
almindeligste Dueart og forekommer ynglende i de fleste af 
Landets Egne. I Sverrig er den almindeligst i Landets mel- 
lemste Provindser, men yngler dog ogsaa enkelte Steder i 
Skaane og Blekinge. I Norge træffes den ynglende i Naale- 
skovene helt op til Trondhjemsfjorden, men er dog især 
hynpig i de nordligere Dele af Christiania Stift; langs Vest- 
kysten er .den sjelden; paa Fjeldsiderne gåaer den ikke op 
over de subalpinske Dele. Påa Færøerne var den, da H.C. 
Muller i 18683 udgav sit Arbeide over disse Øers Fuglefauna, 
kun truffen en enkelt Gang, men ifølge senere Meddelelser 
fra ham forekom den der i Mængde i November 1868. 
Den er rask og flygtig, klog og yderst sky, har gjerne 
sine Yndlings-Siddesteder påa høitstaaende udgaaede Grene, 
hvorfra der er godt Udkig, og er i Yngletiden mindre sel- 
skabelig end de andre Arter. 
Dens Levemaade er meget regelmæssig; ved Daggry er 
den strax livlig og sidder da gjerne ved Siden af sin Mage 
paa en eller anden Yndlingsgren, idet den pudser sine Fjer; 
fra Kl. 6—9 flyve de efter Næring, og derefter hører man 
dem igjen paa deres Træer; en Times Tid før Middag 
besøge de gjerne Drikkestederne og udhvile sig derpaa i 
nogle Timer i tætte Trækroner; derefter flyve de atter 
s efter Føde, lade sig fra Kl. 5—7 igjen høre paa Træerne, 
drikke endnu engang og begive sig endelig til Hvile. 
Hen i Oktober pleie de fleste at vandre sydligere.  Ring- 
duen er vanskelig at tæmme og taaler ikke Fangenskab; 
Melchior, der havde søgt at tæmme den, bragte det kun 
til, at den ligesom de andre Duer fløj ud og ind, men det 
lykkedes ham aldrig saaledes som med følgende Art at faae 
den til at parre sig med de tamme Duer. 
Den flade, tynde Rede bygger den i Begyndelsen af 
Mai paa Træernes Grene, helst i Naaleskove, af Ris og 
Kviste; undertiden afbenytter den gamle Kråge- og Høge- 
reder. Den yngler to Gange om Aaret og lægger hver 
