389 
Gang 2 hvide, glindsende Æg, der ruges af begge Kjøn, 
men som forlades ved den mindste Forstyrrelse. 
Æggets Længde og Brede: 
38 mm. 9g9mm. 
40,5 » 31 » 
AA »v 99 » 
I Skovegne, hvor den opholder sig i stort Antal, an- 
retter den Skade påa de tilgrændsende Marker, båade ved 
at fortære det udsaaede og det modne Korn, især det første ; 
men den æder ogsaa meget Frø af skadeligt Ukrudt. 
Skovdue, Columba oenas, L. 
Dansk: Skovdue, lille Skovdue, Kirkedue, Huldue. Norsk: Skovdue. 
Svensk: Skogsdufva, Vilddufva. 
Artsm.  Blaagraa, med metalgrøn Glands paa Siderne af Halsen; aske- 
blaa Bagryg og underste Vingedækfjer, samt nogle sorte Pletter 
påa Vingen; Iris sortbrun. 
Afbildn. Tab, XXVIII, ec. gZ. Han. 
Længde 12”; Halen henimod 5” og ;1” udenfor Vingerne. 
Hunnen har mattere Farver, mindre og utydeligere 
Pletter paa Vingerne; Ungerne have urenere, gråabrune 
Farver og ingen Glands paa Halsfjerene. 
Skovduen, der som Trækfugl kommer og forlader os 
lidt før eller til samme Tid som Ringduen, synes hertillands 
at være mindre talrig end sidstnævnte. Paa Bornholm, 
hvor Ringduen forekommer i Mængde, synes Skovduen at 
være sjelden. Dyrlæge Grill har meddelt Udg., at den er 
sjelden i Odense-Egnen, og at han kun kjender et eneste 
Exempel paa dens Forekomst der, idet han den 8de Mai 
1870 fandt den ynglende ved Margaard. Ifølge Cand. mag. 
G. Winthers Meddelelse er det Modsatte Tilfældet i Svindinge- 
Egnen mellem Nyborg og Svendborg, hvor Skovduen er 
almindelig, medens Ringduen kun forekommer enkeltvis. 
