393 
(Hjelm) et Exemplar d. 3ite Mai 1864. De tre sidstnævnte 
Individer findes alle opstillede i det zoologiske Museum, 
hvor der endvidere opbevares et Exemplar i Spiritus, skudt 
i Begyndelsen af Juni 1866 paa Anholt. En ung Han op- 
holdt sig i Slutningen af Sept. 1869 i Omegnen af Hevring 
Mølle, tre Mile Nordøst f. Randers. Den kom dagligt i 
Gaarden og aåaad sammen med Møllerens tamme Duer, men 
vilde ikke følge dem ind i Slaget. D. 28de Sept. skød 
Mølleren den og skjænkede den til Fencker. Paa den skan- 
dinaviske Halvø er Turtelduen truffen hyppigere end i Dan- 
mark og synes endog nu og da at forekomme ynglende ikke 
blot i de sydligere Dele, men ogsaa i de Nord for Polar- 
cirkelen liggende Egne. I Omegnen af Christianiafjorden er 
den endogsaa oftere bemærket flokkevis. Paa Færøerne er 
den truffen tre Gange; Amtmand Dahlerup fandt den nemlig 
død i sin Have (Juli 1857), Sysselmand Miller skød den paa 
Nolsø i Oktober s. A., og Forf. eiede et Exemplar, der lige- 
ledes i Okt. 1857 var skudt paa Færøerne. 
Til Sommeropholdssted foretrækker den Skove ved 
Bække og Aaer, overhovedet hvor der er rindende Vand, 
hvad enten det er Løv- eller Naaleskove. Om Efteraaret 
besøger den undertiden Frugt- og Kjøkkenhaverne. I Sæd- 
vaner og Levemaade ligner den mest Ringduen. Den flyver 
meget hurtigt, er sky og frygtsom, undtagen i Parringstiden, 
men bliver dog let tam og kan da holdes i flere Aar. 
Reden er yderst kunstløst og tyndt anlagt af tørre 
Kviste, oftest paa Naaletræer, ellers påa lavere Grene af 
Birke og Ege. De 2—3 smaa hvide Æg udruges af begge 
Kjøn, men forlades ved den ringeste Anledning; thi i saa 
Henseende er den ligesaåa egensindig som Ringduen. 
Æggets Længde og Brede: 
25 mm. BAD: 
31 » VEN 
