401 
Flok påa en 6—7 Stkr., hvoraf to bleve skudte. Frå Norge 
foreligger der ligeledes Meddelelser om, at de bleve trufne 
dels flokkevis dels enkeltvis paa forskjellige Steder, deriblandt 
to Individer i Nordfjord under 62” n. Br. Fra Færøerne 
haves Beretninger om fem Steppehøns, af hvilke den ene i 
Mai Maaned var bleven fundet drivende død paa Søen nær 
ved Land; to andre, begge Hanner, bleve skudte i Begyn- 
delsen af Juni ved Kalbak, en Mil fra Thorshavn påa Strøm- 
øen, og kom, ligesom det førstnævnte, i Sysselmand Millers 
Besiddelse. Endnu to Individer bleve samtidigt bemærkede; 
de bleve imidlertid ikke skudte, men opholdt sig roligt påa 
Øen indtil ind i September. 
Det fremgaaer af forskjellige Meddelelser, at Steppe- 
hønsene i hint Aar have ynglet i temmelig betydeligt Antal 
i Jylland; men desværre ere de fleste af de opdagede Reder 
blevne plyndrede af Klitboerne og Æggene spiste. De sik- 
kreste og udførligste Beretninger om deres Ynglen skyldes 
Toldkontrolleur Bulow i Ringkjøbing. De første Æg bleve 
fundne i de første- Dage af Juni, altsaa kort efter Fuglenes 
Ankomst der til Egnen; men den 28de Juli fandtes endnu 
Æg i andre Reder i samme Egn. Af de erholdte Med- 
delelser fremgaaer det, at Steppehønsene leve i Monogami, 
at Hannen deltager i Rugningen, at Reden lægges paa 
"Jorden, mellem Stene, i Sandet, eller mellem Lyng, at den 
er aldeles kunstløs, uden nogen Udforing eller kun udforet 
med lidt tørt Marehalm eller vissent Græs; endvidere at 
Æggenes normale Antal er 3; deres Form nærmer sig den 
cylindriske, og af Farve ere de lergule med større og mindre 
tildels udviskede, graabrune Skalpletter og mørkere, mere 
rent brune Dækpletter. 
Æggets Længde og Brede: 
jomm, 27, 5mm. |) det største og det mindste 
af de til Museet fra Ring- 
kjøbing indsendte Æg. 
98 » ( lagt i Fangenskab i zool. 
Have 1865 (Benzon). 
AB » 30,5 » 
AL » 
