407 
ligger ved Garnet, og et Par eller flere Personer gaae ud 
over Marken for at opsøge Agerhønsene. Disse flyve op, 
tage deres sædvanlige Kaas, støde mod Garnet og falde ned 
i den deraf dannede Sæk, hvorpaa de tvende Paapassere 
oprykke Stængerne og kaste hele Garnet over AÅgerhønsene. 
Tidligere jagede man dem ogsaa med dresserede Falke, som 
man lod flyve hen over de af Hunden opsporede Flokke; 
af Frygt for deres Arvefjende trykkede de sig saa fast, at 
man let kunde kaste et Garn (Tirass) over dem. 
Kjødet er, som bekjendt, især fra August til Vinterens 
Begyndelse, en stor Delikatesse; Ungerne fortære en Mængde 
for Sæden skadelige Insekter, og de Gamle æde meget 
Ukrudfrø. Uagtet de fortrinsvis leve af Korn og grøn Sæd, 
synes Skaden, som de anrette, mindre betydelig. 
Vagtelslægten, Coturniz, Moelwr. 
Vingerne temmelig lange og spidse, de to forreste Sving- 
fjer længst. 12 korte, bløde, af Gumpfjerene skjulte Styrere. 
Vagtel, Coturnix communis, Bonnat. 
Syn.  Tetrao coturnizx, L. — Perdix coturnix, Lath. — Coturnix 
vulgaris, Klein. -— Ortygion coturnix, Keys. & Blas. 
Dansk: Vagtel. Norsk: Vaktel, Vagtel. Svensk: Waktel, Lilla 
Rapphona. 
Artsm. Over Midten af Issen samt over Øinene en gulhvid Længde- 
stribe; Ryggen rustbrun eller rustgråa med store, gulhvide 
Længdestreger og mange afbrudte, sorte og lysebrune Tvær- 
baand. Halen sortagtig med gule Tværstriber, 
Afbildn. Tab. XXVIII, c. 
Længde 7—7"4”. 
Hunnen har en mørkere Ryg, blegere Bugside, mattere 
Farvetegning, og de to sortebrune Strubebaand hos Hannen 
