408 
% g 
ere blot antydede ved ét svagere. Der træffes Pindeftideil É 
hvide, blegbrune, askegraa og næsten sorte Varieteter. 
Vagtelen kommer her til Landet i Mai og forlader os 
i Septbr. for at tilbringe Vinteren i Afrika. Den opholder 
sig om Sommeren især paa vore Kornmarker, hvor den 
giver sig tilkjende ved sit eiendommelige Skrig, det saakaldte 
«Slag», som høres baade Dag og Nat, undertiden 12—16 
Gange gjentaget. 
Paa den skandinaviske Halvø forekommer den især i de 
sydligere Dele, men det synes dog, at den efterhaanden 
trænger længere frem mod Nord. Ynglende træffes den op 
imod Trondhjemsfjorden, og et enkelt Individ er skudt ved 
Tromsø. Langs Vestkysten er den sjeldnere, men er dog 
funden ynglende ved Stavanger. Paa Fjeldsiderne er den 
truffen ynglende i det subalpinske Gebet. 
Om dens Forekomst paa Færøerne vides kun, at den 
én Gang er funden nylig død paa Søen, "2 Mil fra Land, 
og at Sysselmand Miller, der erholdt Exemplaret, ligeledes 
én Gang har faaet tilbragt 6 Vagtelæg, som sagdes at være 
fundne i en Vagtelkonges (Eakurskrwøvt) Rede. 
Den er en munter, urolig og sky Fugl, der ugjerne 
lader sig opjage, flyver raskt, men lavt og kort ad Gangen; 
den gaaer i næsten ganske opret Stilling, idet den nikker 
med Hovedet ved hvert Skridt. Naar den forfølges af en 
Rovfugl eller af en Hund, stikker den efter Sigende Hovedet 
under en Jordklump og troer da at være sikker. 
Dens Næring bestaaer af alle Slags Korn og Frø, Grønt, 
Insekter og Larver. 
De 8—14 grøngule, bruntplettede, men forøvrigt stærkt 
varierende Æg lægger den i Midten af Juni i et opkradset 
Hul blandt Korn eller Græs. 
Æggets Længde og Brede: 
Em: 2jgum: 
325 24 »v 
