£ 411 
her; men ogsaa der vil den maaske snart forsvinde. I Egnen 
mellem Hobro og Randers er den, ifølge Fencker, ikke 
truffet siden Sommeren 1866. For adskillige Aar siden ko- 
loniserede man den i det nordlige Sjælland ved Tidsvilde, hvor 
den vedligeholdt sig længe; for en Del Aar siden opholdt 
sig i flere Aar en formodenlig derfra udgaaet Flok ved 
Helsingør (Steenberg), og endnu i 1862 (d. 6te Marts) blev 
der ifølge «Folkets Avis» seet 2 Hanner i Teglstrup Hegn 
ved Helsingør; den ene af dem blev skudt. Paa den skan- 
dinaviske Halvø yngler den almindeligt lige fra Skaane op 
til Polarcirkelen. Nord for denne er den kun sjeldnere be- 
mærket, men er dog flere Gange skudt ved Tromsø. Paa 
Fjeldsiderne træffes den almindeligt endnu i Birkebæltet. 
Denne udenfor Parringstiden vilde, sky og listige Fugl 
flyver godt og sætter sig, hvor den opholder sig i eller 
nærved Skove, ofte paa Trætoppene; den forener sig om 
Vinteren med sine Lige i større eller mindre Flokke og 
streifer da omkring i Skovene eller her i Landet paa He- 
derne; kun stundom i stærke, snefulde Vintere søger den 
ind i Skovene paa den jydske og slesvigske Østkyst. I varmt 
Veir opholder Urfuglen sig påa fugtige Steder i Moserne, 
selv hvor Jorden er bedækket med Vand. 
Fra Midten af Marts eller, alt efter Veirligets Beskaffen- 
hed, noget før, indtil hen i Mai foregaaer Parringen. I dette 
Tidsrum skoggrer Hannen påa ophøjede Steder (i Skovegne 
paa Træernes høieste Spidser) og flyver derefter sædvanligvis 
ned paa Jorden, hvor den fortsætter sin Skoggren med de 
forunderligste Spring og Bevægelser, idet den snart hæver, 
snart sænker Vingerne og Halen samt udbreder den opreiste 
Hale vifteformigt. Her i Landet, hvor denne Fugl nu kun 
forekommer sparsomt, hår en Han neppe ret mange Hunner, 
men i Sverrig og Norge, hvor den findes i Mængde, samles 
30—40 og flere paa Skogger- eller Parringspladserne; hen- 
imod Morgenen er Legen endt. Reden er blot en lille 
Fordybning påa den blotte Jord og de 8—12 Æg, som 
27 
