414 
blandet. For de lavere liggende Skovegnes Vedkommende 
er den i Regelen Standfugl, men de Individer, der om Som- 
meren opholde sig i de høiere liggende Bjergskove, flytte 
om Vinteren, og navnlig naar der falder megen Sne, ned i 
Dalskovene. Naar der om Efteraaret indtræffer stærk Frost, 
flokke Tjurene sig ofte sammen og tilbringe Dagen i Løv- 
skovene, især hvor der findes Egebestand, af hvis Frugter 
de da hovedsagelig nære sig. Om Aftenen vende de atter 
tilbage til Naaleskovene, hvor de blive Natten over i Træerne. 
Tjuren er sky, men noget dvask og langsom i sine 
Bevægelser; dog løber den temmelig hurtigt. Den flyver 
tungt og med megen Larm, sjeldent høit og kun korte 
Strækninger ad Gangen. Hannen er en meget stærk Fugl, 
og det hænder undertiden, åt den i Følelsen af sin Styrke 
overvinder sin naturlige Skyhed og endogsaåaa angriber Men- 
nesker, der komme i dens Nærhed. Med sine Lige fører 
den i Parringstiden ofte blodige Kampe. Hunnen er långt 
mere fredsommelig (Nilsson). 
Dens Næring bestaaer af Fyrre- og Grannaale, Enebær, 
forskjellige Løvtræers Knopper og Olden. Ungerne leve i 
den første Tid mest af Insekter, Larver og smaa Regnorme, 
men tage senere forskjellige Bær. 
Den lever i Polygami, og forud for selve Parringsakten, 
der foregaaer med usædvanlig Lidenskabelighed, foretager 
Hannen en Mængde besynderlige Maneuvrer, ledsagede af 
forskjellige Lyd.  Saasnart Parringen har fundet Sted bort- 
fjerne Hunnerne sig. De yngre Hunner lægge kun 5—6 
Æg, de ældre derimod 12—15. Æggene ere smudsigt gule 
og bestrøede med en Mængde lysebrune Punkter og Pletter. 
De lægges i en Fordybning påa Jorden, mellem Mos og 
Lav, under en Busk e. l. 
Æggets Længde og Brede sædvanligvis: 
DU ED 4lmm. men varierer ikke sjeldent 
mellem 52 » 39 » og 
62 » ARE 
