415 
Det er bekjendt, at de fleste Hønsefugle, -som leve i 
Polygami, have Tilbøielighed til at parre sig med andre 
Arter. Urhanen synes dog i saa Henseende at overgaae alle 
de øvrige, og der haves talrige Exempler paa, at den har 
avlet Afkom med Tjurhunnen, Dalrypen, Faåasanhønen og 
Tamhønen. Af disse Bastarder skulle vi kun omtale de to 
første. 
Rakkelhanen, Tetrao urogallides, Nilss. 
Syn. T. urogalloides, Nilss. — T. hybridus, L. — T. medius, 
Meyer. 
Dansk: Bastard-Aarfugl (Kjærb.). Norsk: Rakkelhane, Knivtjur, Halv- 
tjur. Svensk: Rackelhane, Rapelhane, Rosslare. 
Afbildn. 2Zdet Suppl. Tab. 5. 1, Han. — 2, Hun. 
Denne Bastard af Urhanen og Tjurhønen er noget større 
end Urfuglen; Halen er kløftet, med lige eller svagt udbøiede 
Sidefjer. Hannen er sortagtig med Purpurskjær paa Brystet 
og Halsen; over Vingeledet findes en hvid Plet; de øvre 
Haledækfjer og de mellemste Styrefjer have smalle hvide 
Rande ud mod Spidsen, de nedre Haledækfjer brede hvide 
Rande. Undergumpen er smudsig hvid. Hunnen er vatret 
med sorte og rustgule Tværbaand. Hannens Længde c. 23”, 
Hunnenskcs19 
Rakkelhanen forekommer ikke sjeldent paa den skandi- 
naviske Halvø paa Steder, hvor der baade findes Tjurer og 
Urhøns. Den er især almindelig i den nordlige Del af 
Wermland, i Linkøpings og Kalmars Lehn og i Søderman- 
land samt i det sydlige og sydøstlige Norge. Ogsaa Nord 
for Fjeldryggen er den oftere skudt. Hannen synes at fore- 
komme hyppigere end Hunnen. 
