432 
sig langt tilbage; Næseborene ægformige, med en Hud 
foroven, paa Midten af Næbet. Benene høie, stærke, 
nøgne over Hælledet, med korte, forneden brede, paa Si- 
derne kantede og ved Roden forenede Tæer, som have brede, 
nedenunder hule, skarprandede Kløer, næsten som Negle; 
ingen Bagtaa. Vingerne middellange, noget hvælvede; 
Svingfjerene brede og med meget stærke Skafter. Halen 
afrundet, bestaaende af 20 Styrere. 
Trapperne løbe hurtigt og udholdende, men have en 
langsom og tung Flugt. Disse tildels meget anseelige Fugle 
leve påa Marker og aabne, ubeboede, helst høitliggende 
Sandstrækninger, som oftest i smaa Selskaber, og ere yderst 
sky og forsigtige. Hannerne, som i Størrelse langt overgaae 
Hunnerne, have en særegen Hoved- og Halsprydelse; den 
unge Han ligner Hunnen og er først avledygtig i andet Aar; 
de leve i Polygami, men Hannen maa ofte ogsaa lade sig 
nøie med én Hun og gjør i Parringstiden de forunderligste 
Bevægelser, idet den opreiser og vifteformigt udbreder Halen 
0.s.v. Reden er kunstløs, bestaåaer egenligt kun af en For- 
dybning i Jorden og indeholder 2, sjeldent 3 Æg. 
Stor Trappe, Otis tarda, L. 
Dansk: Trapgaas, Trappe. Svensk: Trapp, Stortrapp, Pommersk 
Kalkun (Skaane). 
Artsm. Hoved og Hals lyst askegraa; Kappen (Ryggen og Vingerne) spraglet 
med sorte og rustgule Tværtegninger, Armsvingfjerene sorte med 
Undtagelse af Fanens Rodparti, som er hvidt. Bugsiden hvid. 
Afbildn. Tab. XXIX, g/. Han. — Suppl Tab. 12, Hun. 
Hannens Længde 42” og derover; Tarsen 6”, Halen 
9”- Hannen har i Parringstiden paa hver Side af Hovedet 
ved Underkjæbens Rod en bagtilrettet Busk af 4—5"" lange 
Fjer med haarlignende, adskilte Straaler. Hunnen, der er 
betydeligt mindre, mangler denne Fjerprydelse. 
